Справа № 140/34257/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/34257/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участі представника позивача Пилипчук І.Ю.,

представника відповідача Киричик В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державного виконавця Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мельничука В`ячеслава Анатолійовича про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рожищенського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Рожищенський ВДВС у Луцькому районі) про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Рожищенського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничука В.А. щодо стягнення виконавчого збору в сумі 130102,33 грн з ОСОБА_1 ; визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.09.2022 ВП №69907887; визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №70470918 про стягнення виконавчого збору; зобов`язання старшого державного виконавця Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничука В.А. вчинити дії щодо зняття арештів з рахунків, майна та розшуку майна ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в межах виконавчого провадження №69907887, відкритого 22.09.2022, старшим державним виконавцем Рожищенського ВДВС у Луцькому районі 22.09.2022 винесено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача в розмірі 10% від суми, яка підлягала стягненню за виконавчим документом, а саме 130102,23 грн.

19.10.2022 ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» надіслав лист вих.№1176 начальнику Рожищенського ВДВС у Луцькому районі, в якому повідомив, що погашення заборгованості ФОП ОСОБА_1 перед ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» станом на 19.10.2022 - не здійснювалось по ВП №69907887.

02.12.2022 ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» звернулось до Рожищенського ВДВС у Луцькому районі з проханням повернути виконавчі документи по виконавчому провадженню №69907887.

05.12.2022 старший державний виконавець ОСОБА_2 , на підставі пункту 1 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадженні» виніс постанову про повернення стягувачу виконавчого документа.

Після повернення ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» наказу Господарського суду Волинської області №903/93/21-1 від 06.05.2021 року, старший державний виконавець ОСОБА_2 відкрив виконавче провадження №70470918 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 130 102,33 грн.

ФОП ОСОБА_1 вважає дії старшого державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору, постанову про стягнення виконавчого збору від 22.09.2022 у ВП №69907887 та постанову про відкриття виконавчого провадження №70470918 неправомірними, оскільки державним виконавцем ну було вжито заходів з примусового виконання в межах виконавчого провадження №69907887, передбачених статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», а лише вчинялися виконавчі дії.

Зокрема, позивач зазначає, що умовами для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Так як виконавчий документ було повернуто стягувачу, не було підстав для стягнення виконавчого збору в сумі 130102,33 грн., оскільки не мало місце ні фактичне виконання виконавчого документа, також не було вжито заходів примусового виконання судового рішення державним виконавцем в межах виконавчого провадження №69907887, яке було закрите на підставі заяви стягувача - ТзОВ «Волинь-зерно-продукт», а отже, така постанова не відповідає вимогам частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» та порушує частину третю статті 40 згаданого Закону.

Позивач вважає, що факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору, однак, розмір виконавчого збору становить 10% від суми, що була фактично стягнута.

За таких обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ КАС України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державного виконавця Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничука В`ячеслава Анатолійовича про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії, залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 про залишення позовної заяви без розгляду у справі №140/34257/23 скасовано, а справу направлено до Волинського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

12.04.2024 дана справа повернулася до Волинського окружного адміністративного суду та згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передана судді Лозовському О.А. для продовження розгляду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 справу прийнято до провадження для продовження її розгляду.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнала, зокрема, вказала, що відповідно до частини четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 22.09.2022 одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження №69907887 винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» урегульовані наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, яка зазначає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У випадку, якщо виконавчий збір не стягнуто, а постанова про стягнення виконавчого збору державним виконавцем не винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, дана норма закону додатково забезпечує обов`язок державного виконавця винести однойменну постанову не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження). Реалізація даної норми Закону є обов`язком, але не правом державного виконавця, а тому виконання стягнення виконавчого збору із позивача у справі, в користь держави змушувало державного виконавця виділити в окремі виконавчі провадження, які відкриті державним виконавцем у наступний після повернення виконавчих документів стягувачу день 06.12.2023.

Винятки із правила про обов`язковість справляння виконавчого збору згідно відкритих виконавчих проваджень перелічені у частинах п`ятій, сьомій дев`ятій статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» та не збігаються із фактичними обставинами виконавчого провадження та доводами, викладеними у позовній заяві.

З огляду на наведене, представник відповідача вважає, що старший державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи до суду подано не було.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні з ініціативи суду оголошено перерву.

В подальшому, з урахуванням приписів частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, судовий розгляд справи проведено та завершено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, перевіривши доводи учасників справи у заявах по суті справи, заслухавши їх усні пояснення, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів справи, 22.09.2022 старшим державним виконавцем Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Мельничуком В.А. відкрито виконавче провадження №69907887 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області №903/93/21-1 від 06.05.2021 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» боргу в розмірі 1301023,34 грн.

Боржником визначено ОСОБА_1 , стягувачем - ТзОВ «Волинь-зерно-продукт».

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження №69907887 старшим державним виконавцем Рожищенського ВДВС у Луцькому районі 22.09.2022 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі - 130102,33 грн.

Сума виконавчого збору становить 130102,33 грн та складає 10% від загальної суми стягнення за наказом Господарського суду Волинської області №903/93/21-1 від 06.05.2021.

19.10.2022 стягувач у даному виконавчому провадженні ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» надіслав у Рожищенський ВДВС у Луцькому районі лист за №1176, в якому повідомив, що погашення заборгованості ФОП ОСОБА_1 перед ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» станом на 19.10.2022 - не здійснювалось по ВП №69907887.

02.12.2022 ТзОВ «Волинь-зерно-продукт» звернулось до Рожищенського ВДВС у Луцькому районі з проханням повернути виконавчі документи, зокрема, по виконавчому провадженню №69907887 (наказ №903/93/21-1 від 06.0522021).

05.12.2022 старшим державним виконавцем Мельничук В.А. на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадженні» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у цьому виконавчому провадженні.

06.12.2022 старшим державний виконавець ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №70470918 з примусового виконання постанови Рожищенського ВДВС у Луцькому районі від 22.09.2022 про стягнення виконавчого збору в сумі 130 102,33 грн. у виконавчому провадженні №69907997.

22.03.2023 відповідачем винесено постанови про арешт коштів боржника та про розшук майна боржника.

Вважаючи неправомірними дії старшого державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору в сумі 130102,33 грн, постанову про стягнення виконавчого збору від 22.09.2022 у виконавчому провадженні №69907887 та постанову про відкриття виконавчого провадження №70470918 про стягнення виконавчого збору позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закону №1404-VIII).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону- за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною першою статті 27 вказаного Закону визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з частиною другою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною четвертою статті 27 даного Закону передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На підставі пункту восьмого Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Положеннями частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Так, частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до змісту пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що виконавчий збір стягується при відкритті виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, а у випадку, коли виконавчий збір не стягнуто, частина третя статті 40 Закону №1404-VIII додатково визначає обов`язок державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа.

Як було встановлено судом, 22.09.2022 старшим державним виконавцем Рожищенського ВДВС у Луцькому районі винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №69907887 одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, що відповідає вимогам частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII.

Сума виконавчого збору становить 130102,33 грн та складає 10% від загальної суми стягнення за наказом Господарського суду Волинської області №903/93/21-1, виданим 06.05.2021, що відповідає частині другій статті 27 Закону №1404-VII.

В подальшому після повернення виконавчого документу стягувачу постанову від 22.09.2022 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №69907887 було виділено в окреме виконавче провадження №70470918. Як наслідок, 06.12.2022 старшим державним виконавцем Рожищенського ВДВС у Луцькому районі відкрито виконавче провадження №70470918 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 22.09.2022, що відповідає вимогам частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII.

При цьому у спірному випадку були відсутні підстави, передбачені частинами п`ятою та дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII, за яких виконавчий збір не стягується.

Таким чином, старший державний виконавець діяв в межах повноважень, у спосіб та відповідно до Закону №1404-VIII, а оскаржувані постанови є такими, що відповідають вимогам законодавства.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, а також, що стягнення виконавчого збору здійснюється у розмірі 10% від суми, що фактично стягнута, з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Отже, після 28.08.2018 розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 11.08.2022 у справі №640/23271/21, від 26.06.2020 у справі №360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

Крім того, у вищевказаній постанові Верховного Суду від 26.06.2020 вказано, що «стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.».

Виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 №2475-VIII та чинної на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору редакції Закону №1404-VIII, законодавець не пов`язує дії державного виконавця, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону №1404-VIII, з підставою для стягнення виконавчого збору.

Також, суд при вирішенні цієї справи враховує правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №420/1373/19, від 20.11.2019 у справі №480/1558/19, згідно якої фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Такою підставою, з огляду на зміст частин першої, четвертої, дев`ятої статті 27, частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII є лише факти: відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення; не виконання рішення суду в повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; несплата боржником виконавчого збору на час повернення виконавчого документу стягувачу (закінчення виконавчого провадження).

Суд вказує на те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, доводи позивача, що виконавчий збір за своєю правовою природою є збором, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми, судом не беруться до уваги, оскільки відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 640/16620/19, від 28.01.2021 у справі № 640/24233/19.

Суд також зазначає, що стягнення виконавчого збору без реального стягнення суми боргу не створює умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору, на чому наполягає позивач, оскільки стаття 27 Закону №1404-VIII установлює загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем, зокрема, в розмірі 10% від загальної суми стягнення.

При цьому, доводи позивача про те, що у майбутньому з нього може бути стягнутий виконавчий збір при поданні повторно заяви стягувачем до виконання, судом не приймаються до уваги, оскільки вказані доводи є передчасними.

Суд вважає помилковими посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 року у справі №400/4023/19, оскільки спір у цих справах відмінний від обставин саме цієї справи, оскільки відносини, що виникли між сторонами регулюються різними редакціями Закону України «Про виконавче провадження», що суттєво впливає на застосування таких позицій.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання старшого державного виконавця Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничука В.А. вчинити дії щодо зняття арештів з рахунків, майна та розшуку майна ОСОБА_1 суд зазначає, що позивачем не наведено жодних обставин та доводів, за яких слід зобов`язати відповідача вчинити такі дії.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до державного виконавця Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничука В`ячеслава Анатолійовича (45150, Волинська область, Луцький район, місто Рожище, вулиця Незалежності, 31, ідентифікаційний код юридичної особи 34989638) про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.А. Лозовський