Справа № 160/6986/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2024 рокуСправа №160/6986/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період служби в лавах Радянської армії з 24.05.1982 по 27.04.1984 до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період перебування в інтернатурі Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи з 01.08.1990 по 30.07.1991 до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботу в Комунальному некомерційному підприємстві "Стоматологічна поліклініка №1" Дніпровської міської ради з 05.08.1991 по 01.02.2024 до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії за віком.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправна бездіяльність пенсійного органу порушує право позивача на належний розмір пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Відповідач отримав ухвалу та позовну заяву через підсистему «Електронний Суд» 27.03.2024 та 18.03.2024, проте правом на надання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.02.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV.
До заяви додано наступні документи: диплом про навчання номер НОМЕР_1 , виданий Дніпропетровським ордена Трудового червоного Прапора медичного інституту, довідка про присвоєння позивачу ідентифікаційного номеру, внутрішній паспорт громадянина України: номер НОМЕР_2 , виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, 31.10.1997, трудова книжка серія НОМЕР_3 , військовий квіток серія НОМЕР_4 , заява про виплату пенсії або грошової допомоги через банківську установу.
Рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 19.02.2024 № 45 позивачу з 01.02.2024 призначено пенсію за віком.

Рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 25.02.2024 № 45 пенсію позивачу перераховано у зв`язку із затвердженням Пенсійним фондом України офіційного Показника середньої заробітної плати за 2023 рік.

17.02.2024 позивач через особистий кабінет на офіційному порталі Пенсійного фонду України, звернувся до відповідача з проханням зарахувати до спеціального стажу період проходження військової служби в період з 24.05.1982 по 27.04.1984 та призначити разову допомогу у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон №1058).

У відповідь на звернення позивача, відповідач листом від 14.03.2024 за вих. №15706-8493/Б-01/8-0400/24 повідомив, що для підтвердження права на призначення вищевказаної разової допомоги позивач повинен надати відповідачу довідку про підтвердження факту роботи в закладі на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, на дату досягнення пенсійного віку та довідки про зазначення факту перебування/не перебування в учбових відпустках та у відпустках без збереження заробітної плати. Тобто позивачу було фактично відмовлено в призначенні та виплаті разової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058).

Згідно змісту позову, позивач вважає, що йому протиправно відмовлено в призначенні та виплаті разової грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058).

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Відповідно до п. 7-1 Розділу Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років від 04.11.1993 №909 затверджено вичерпний перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту 2 Переліку №909, до посад у закладах охорони здоров`я віднесено лікарей та середній медичний персонал(незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-трудових профілактичних закладах особливого типу, амбулаторно-поліклінічні закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установ з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органів Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичні центри тощо.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_3 , позивач з 24.05.1982 по 27.04.1984 перебував на військовій службі у лавах радянської армії (в/квіток НОМЕР_5 ).

Далі згідно записів трудової книжки:

- 07.08.1984 по 23.08.1985 прийнятий в механічний цех №1 підручним красильника 2 розряду у Дніпропетровський ордена трудового червоного прапору завод важких пресів (наказ №285 від 06.08.84);

- 01.09.1985 по 26.06.1990 студент стоматологічного факультету Дніпропетровського медичного інституту (наказ №256-ЛС від 21.08.85);

- 01.08.1990 по 30.07.1991 зарахований для проходження інтернатури в Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи (наказ № 15/2 від 31.07.1990 та наказ № 20/2 від 01.07.1991);

- з 05.08.1991 лікар стоматолог-хірург Дитячої стоматологічної поліклініки № 1 (м. Дніпро) (наказ №84-к п.5 від 05.08.1991)

Медичний заклад - Дитяча стоматологічна поліклініка № 1 (м. Дніпро), неодноразово змінював назву, а саме:

09.02.2022 (Статут №009 від 09.02.2002) «Дитяча стоматологічна поліклініка № 1» перейменована в Міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1;

20.01.2009 (наказ №3 від 08.01.2009) Міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1 перейменована на КЗ Міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1;

03.01.2012 (наказ №55 від 30.12.2011) КЗ Міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1 перейменована в КЗ «Дніпропетровська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1" Дніпропетровської обласної ради» з 30 грудня 2011;

18.02.2019 (рішення №47/36 від 24.10.2018) КЗ «Дніпропетровська міська дитяча стоматологічна поліклініка № 1" Дніпропетровської обласної ради» реорганізовано шляхом приєднання до КЗ "Стоматологічна полікліника№1" Дніпровської міської ради;

14.02.2020 (рішення №43/50 від 27.11.2019) КЗ "Стоматологічна поліклініка №1" Дніпровської міської ради реорганізовано шляхом перетворення у нову юридичну особу Комунальне некомерційне підприємство "Стоматологічна поліклініка №1" Дніпровської міської ради.

період проходження позивачем військової служби з 24.05.1982 по 27.04.1984 підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 , здобуття вищої медичної освіти підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 .

Разом з тим, згідно довідки про стаж, врахований позивачу для визначення права на пенсію, всі періоди згідно трудової книжки позивача зараховані до страхового стажу, який загалом складає 41 рік, 2 місяці, 14 днів та дає право на пенсію за вислугу років.

Одночасно, виходячи із суті відносин, що сталися між позивачем та пенсійним органом, та з урахуванням встановлених судом обставин, позивач не погоджується із відмовою пенсійного органу щодо виплати йому грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у зв`язку із незарахуванням періодів проходження військової служби, інтернатури та роботи у лікарні хірургом-стоматологом до спеціального стажу, який дає право на виплату цієї допомоги.

Згідно висновків Верховного Суду, сформованих у постанові від 17.01.2022 у справі № 510/1646/16-а та у постанові від 31.10.2019 у справі № 686/19056/16-а, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, будь-якого іншого виду пенсії.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач дійсно працював на посадах у лікарняних закладах з 05.08.1991 по 01.02.2024 та продовжує працювати станом на час подання позову. Вказаний період, згідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відносяться до спеціального стажу роботи, який дають право на виплату спірної грошової допомоги.

Таким чином, робота позивача з 05.08.1991 по 01.02.2024 підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу на вказаних посадах.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував до спеціального стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи позивача з 05.08.1991 по 01.02.2024.

Щодо незарахування до спеціального страхового стажу періоду здобуття вищої освіти та проходження інтернатури.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно - технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховуються до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в стаж роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статті 55 «Про пенсійне забезпечення» провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що період навчання позивача у медичному інституті та проходження інтернатури, як підвищення кваліфікації лікаря, входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату одноразової грошової допомоги.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував до спеціального стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період навчання позивача у медичному інституті та проходження інтернатури, як підвищення кваліфікації лікаря.

Однак, позивачем питання щодо зарахування до спеціального стажу періоду навчання у медичному інституті у позовних вимогах не ставилось. Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 11.10.2023 у справі № 160/9500/21 зазначив, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: - лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; - повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; - вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

В даному випадку, вихід за межі позовних вимог та визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до спеціального стажу, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період навчання позивача у медичному інституті, пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява, та забезпечить повний захист прав позивача.

Тому, суд вважає необхідне за вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до спеціального стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період навчання позивача у медичному інституті, та зобов`язати відповідача зарахувати період навчання позивача у медичному інституті до спеціального стажу, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Щодо незарахування до спеціального страхового стажу періоду проходження військової служби.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. «в» ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Міністерством соціального захисту населення України надане роз`яснення за № 2 від 26.03.1993 року яким визначено, що стаж перебування на військовій службі підлягає зарахуванню в стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачає пільги.

Разом з тим, відповідно до відомостей трудової книжки позивача, перед проходженням військової служби позивач не був працевлаштований, а після проходження військової служби позивач був працевлаштований на завод та працював там близько 1 року, а тому відсутні підстави для зарахування періоду проходження військової служби з 24.05.1982 по 27.04.1984 до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Встановлені у цій справі обставини свідчать, що зарахуванню до спеціального стажу позивача, який дає право на виплату грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV підлягає стаж позивача більше ніж 35 років (період навчання у медичному інституті, проходження інтернатури та робота у стоматологічній лікарні), тому позивач має право на отримання такої допомоги.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

При цьому згідно змісту позовних вимог позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.03.2024 № 15706-8493/Б-01/8-0400/24 щодо відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 7-1 Розділу Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Тобто, обов`язок відповідача виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій, встановлений наведеною нормою закону, при призначенні особі пенсії.

Відповідно, відсутність виконання такого обов`язку на користь позивача є свідченням вчинення відповідачем протиправної бездіяльності. У листі від 14.03.2024 № 15706-8493/Б-01/8-0400/24 відповідачем наведені лише підстави вчинення такої бездіяльності.

Крім того, судом під час розгляду справи встановлено вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо незарахування до спеціального стажу, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій періоду проходження інтернатури та роботи у стоматологічній лікарні, однак вимог щодо визнання такої бездіяльності протиправною позивачем у позові не заявлено.

Як вже зазначалось, відповідно до частини 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку, вихід за межі позовних вимог та визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до спеціального стажу, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV періоду проходження позивачем інтернатури та роботи лікарем, також пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява, та забезпечить повний захист прав позивача.

Тому, суд і в даному випадку вважає необхідне за вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до спеціального стажу, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги передбаченої п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV періоду проходження позивачем інтернатури та роботи лікарем.

Тому, з метою повного та ефективного захисту прав позивача та в межах повноважень наданих адміністративному суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в такій спосіб:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоду навчання з 01.09.1985 по 26.06.1990 у Дніпропетровському медичному інституті, періоду з 01.08.1990 по 30.07.1991 інтернатури в Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи, періоду роботи з 05.08.1991 по 01.02.2024 лікарем стоматологом-хірургом Дитячої стоматологічної поліклініки № 1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період навчання з 01.09.1985 по 26.06.1990 у Дніпропетровському медичному інституті, період з 01.08.1990 по 30.07.1991 інтернатури в Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи, період роботи з 05.08.1991 по 01.02.2024 лікарем стоматологом-хірургом Дитячої стоматологічної поліклініки № 1;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо ненарахування під час призначення пенсії ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснити, відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоду навчання з 01.09.1985 по 26.06.1990 у Дніпропетровському медичному інституті, періоду з 01.08.1990 по 30.07.1991 інтернатури в Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи, періоду роботи з 05.08.1991 по 01.02.2024 лікарем стоматологом-хірургом Дитячої стоматологічної поліклініки № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) до спеціального стажу, згідно з п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період навчання з 01.09.1985 по 26.06.1990 у Дніпропетровському медичному інституті, період з 01.08.1990 по 30.07.1991 інтернатури в Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи, період роботи з 05.08.1991 по 01.02.2024 лікарем стоматологом-хірургом Дитячої стоматологічної поліклініки № 1.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо ненарахування під час призначення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 24.04.2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна