Справа № 335/2475/24
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/2475/24 2-а/335/56/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Кального Д.С., звернулася до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.02.2024 відносно ОСОБА_1 т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Котовим О.С. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА № 121742 за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, 07.02.2024 о 11 год. 25 хв. в м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Північне шосе біля буд. 22-д, громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи посадовою особою начальником ШЕД № 7 КП «ЕЛУАШ», відповідальною за належне утримання та ремонт проїзних частин вулиць та доріг, не вжила заходів щодо ліквідації ями (вибоїни), не огородила їх та не позначила дорожніми знаками, чим порушила правила, норми та стандарти, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, вулиць, а саме п. 5.2.1. ДСТУ 3587-2022, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5. Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Позивач вважає, що зазначена постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Крім того, у позовній заяві зазначила, що оскаржувана постанова за ч. 1 ст. 140 КУпАП не містить відображення суб`єктивної сторони правопорушення.

КП «ЕЛУАШ» створене Запорізькою міською радою з метою здійснення соціально важливих для життєдіяльності міста Запоріжжя основних видів діяльності: виконання робіт з будівництва, реконструкції, капітального, поточного ремонту автомобільних доріг та мереж зливової каналізації, робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг та мостів на маршрутах руху пасажирського транспорту, зупинок міського транспорту, зливної мережі міста, тощо.

Підприємство з 2022 року є балансоутримувачем об`єктів дорожньої інфраструктури міста Запоріжжя (доріг, тротуарів, мості, зупинкових комплексів, зливової мережі, тощо), та за виконані роботи на вказаних об`єктах отримує оплату як одержувач бюджетних коштів за затвердженими Планами використання бюджетних коштів в розрізі кожного виду робіт/послуг.

Станом на 01.01.2024 і до дати складання протоколу від 19.02.2024, видатки на надання послуг з поточного ремонту доріг Програмою комплексного благоустрою вулично-дорожньої мережі, міських територій та реалізації повноважень у сфері охоронної діяльності на 2023-2025 роки не передбачені, про що зазначено у відповіді Директора Департаменту муніципального управління.

Відповідно до журналу огляду доріг, ями по вул. Північне шосе утворились вже після 22.01.2024, тобто під час відсутності фінансування на їх ліквідацію.

Що стосується встановлення дорожніх знаків, огородження, які б попереджали про ямковість, то вони встановлені.

Таким чином, на думку позивача, в діях (бездіяльності) начальника ШЕД № 7 ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а відповідно і сам склад адміністративного правопорушення.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить скасувати постанову серії ББА №121742 від 19.02.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Котовим О.С., за якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн., провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.03.2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання. Витребувано в УПП в Запорізькій області ДПП оригінал постанови серії ББА № 121742 від 19.02.2024, яка винесена т.в.о. інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Запорізькій області ДПП України старшим лейтенантом поліції Котовим О.С. відносно ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

04.04.2024 поштовим зв`язком до суду надійшов відзив на позовну заяву від Департаменту патрульної поліції, в якому представник відповідача Назаренко М.М. просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки правопорушення, про яке йде мова в оскаржуваній постанові, мало місце. Відповідно до п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Так, 07.02.2024 під час несення служби у Запорізькій області, інспектором УПП в Запорізькій області було виявлено адміністративне правопорушення за адресою: м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Північне шосе, біля буд. 22-Д. У подальшому інспектором ВБДР УПП було встановлено суб`єкт адміністративного правопорушення та винесено постанову на громадянку ОСОБА_1 , яка будучи посадовою особою відповідальною за належне утримання та ремонт проїзних частин доріг, вулиць не вжила заходів щодо ліквідації вибоїни (ями) довжиною 2,4 м, шириною 1,3 м та глибиною 0,1 м, крім того, не вжила заходів для попередження учасників дорожнього руху про небезпеку, не огородила та не позначила відповідними дорожніми знаками ділянку уражену ямковістю, чим порушила п. 5.2.1 ДСТУ 3587-22, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5. Правил дорожнього руху України.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено та дотримано її права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивач будь-яких клопотань не заявляла.

Крім того, представник відповідача вважає необґрунтованим та безпідставним розмір витрат на правову допомогу, оскільки справа даної категорії є малозначною, а заявлений до стягнення розмір правової допомоги у сумі 4000 грн. перевищує ціну позову майже у 4 рази. Вказані обставини, на думку представника відповідача, свідчать про те, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн. є неспівмірним відносно даної категорії справ.

11.04.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягає на задоволені позивних вимог, та зазначив, що у відзиві представник відповідача проігнорував той фак, що ОСОБА_1 є найманим працівником КП «ЕЛУАШ» і організовує роботу з приводу утримання дорожнього полотна відповідно до вимог ДСТУ 3587-2022, але згідно з діючого законодавства, в тому числі Закону України «Про дорожній рух», витрати на ремонтні роботи несуть органи місцевого самоврядування. Крім того, лише 11.03.2024, відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 57 виділені кошти на ремонт доріг, а 12.03.2024 укладено договір на постачання асфальтобетонної суміші. А отже, ОСОБА_1 не могла ніяким чином ліквідувати вибоїни без наявності необхідних матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 19.02.2024 т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Котовим О.С. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 121742, згідно якої останню було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 07.02.2024 року о 11 годині 25 хвилин в м. Запоріжжі, Заводський р-н, по вул. Північне шосе біля буд. 22-Д, громадянка ОСОБА_1 , будучи посадовою особою начальником ШЕД № 7 КП «ЕЛУАШ», відповідальною за належне утримання та ремонт проїзних частин доріг та вулиць, не вжила заходів щодо ліквідації ями (вибоїн): довжиною 2,4 м, шириною 1,3 м та глибиною 0,1 м, не огородила їх та не позначила дорожніми знаками, чим порушила правила, норми та стандарти, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а саме п. 5.2.1. ДСТУ 3587-2022, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5. Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

В свою чергу, відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху.

КП «ЕЛУАШ» створене Запорізькою міською радою з метою здійснення соціально важливих для життєдіяльності міста Запоріжжя основних видів діяльності: виконання робіт з будівництва, реконструкції, капітального, поточного ремонту автомобільних доріг та мереж зливової каналізації, робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг та мостів на маршрутах руху пасажирського транспорту, зупинок міського транспорту, зливної мережі міста, тощо. Підприємство з 2022 року є балансоутримувачем об`єктів дорожньої інфраструктури міста Запоріжжя (доріг, тротуарів, мості, зупинкових комплексів, зливової мережі, тощо), та за виконані роботи на вказаних об`єктах отримує оплату як одержувач бюджетних коштів за затвердженими Планами використання бюджетних коштів в розрізі кожного виду робіт/послуг.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували обставини, що позивач ОСОБА_1 є відповідальною особою за утримання доріг, вулиць Заводського району, м. Запоріжжя та саме вона створила умови передбачені п. 1.5 Правил дорожнього руху 07.02.2024 року о 11 год 25 хв в м. Запоріжжі, Заводський р-н, по вул. Північне шосе біля буд. 22-Д або була причетна до створення відповідних вибоїн.

Крім того, з відтвореного диску, який було долучено відповідачем до відзиву на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення вбачається, що на ньому міститься факт складання співробітником поліції постанови про накладення адміністративного стягнення, однак доказів, що ОСОБА_1 не вжила заходів щодо ліквідації ями (вибоїни), не огородила їх та не позначила дорожніми знаками, до того ж має будь-яке відношення, тобто є суб`єктом даного правопорушення відеозапис не містить.

Згідно положень ст. 21 Закону України «Автомобільні дороги», саме на органи місцевого самоврядування покладено відповідальність за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представницьким органом місцевого самоврядування - є виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пунктів 22, 23 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях вирішуються питання щодо затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування; розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Відповідно до відповіді директора департаменту муніципального управління ЗМР від 31.01.2024 року № 03-10/74 про фінансування послуг з поточного ремонту та утримання вулично-дорожньої мережі, зазначено, що станом на 31.01.2024, видатки на надання послуг з поточного ремонту доріг Програмою комплексного благоустрою вулично-дорожньої мережі, міських територій та реалізації повноважень в сфері охоронної діяльності на 2023-2025 роки, що затверджена Рішенням міської ради від 17.03.2023 № 70 (зі змінами та доповненнями), не передбачені.

Крім того, відповідно до журналу огляду доріг, ями на вул. Північне шосе утворились вже після 22.01.2024 року, тобто коли було відсутнє фінансування на їх ліквідацію.

З вищенаведеного встановлюється, що відповідальним органом місцевого самоврядування щодо стану вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів являється виборний орган Запорізька міська рада.

Таким, чином твердження відповідача щодо відповідальності позивача як посадової особи - начальника ШЕД № 7 КП «ЕЛУАШ» за утримання та ремонт проїзних частин вулиць та доріг, розташованих на території Заводського району, м. Запоріжжя, не знайшли свого підтвердження.

Згідно з ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки факт порушення позивачем ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух», п. 1.5 ПДР України не підтверджується належними та допустимими доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови так і не підтверджується відповідальність позивача як начальника ШЕД № 7 КП «ЕЛУАШ» за утримання та ремонт проїзних частин вулиць та доріг, розташованих на території Заводського району, м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо вимог стосовно стягнення судових витрат, які поніс і які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було надано суду договір про надання правничої (правової) допомоги № 10/2024 від 01.03.2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1078661 від 01.03.2024, акт приймання-передачі виконаних робіт від 01.03.2024 на суму 4 000,00 грн., квитанція від 01.03.2024, детальний опис робіт від 01.03.2024.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Представник відповідача надавав свої заперечення щодо судових витрат на правничу допомогу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року по справі №160/6899/20.

Таким чином, враховуючи викладене, проаналізувавши перелік виконаних робіт (послуг), складність і обсяг складених процесуальних документів, складність справи, та предмет спору, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., оскільки саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору та іншим критеріям зазначеним вище.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 121742 від 19.02.2024 року, прийняту Т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Котовим Олександром Сергійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання, шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23 квітня 2024 року.

Суддя Н.І. Рибалко