Справа № 396/657/24
Суддя: Цесельська О. С.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/657/24
Провадження № 2-а/396/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засіданняНовікової Я.О., представника позивача - адвоката Ведющенка В.В., представника відповідача - Крецула О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час судового розгляду в залі суду м. Новоукраїнка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Ведющенко В.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 21.03.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 036/2024 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП відносно позивача та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 5100 грн.

09.04.2024 року позивач поштовою кореспонденцією отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження направлену на виконання постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.03.2024 року за справою про адміністративне правопорушення № 036/2024. Постанови про відкриття виконавчих проваджень винесені державним виконавцем 03 січня 2024 року. З прийняттям рішенням відповідача у формі постанови суб`єкта владних повноважень, про приятгнення позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не погоджується, вважає що оскаржувана постанова суперечить вимогам закону та підлягає визнанню протиправною із закриттям провадження у справі, в протоколі та в оскаржувальній постанові не зазначено місце і час вчиненого адміністративного правопорушення. З мотивувальної частини оскаржувальної постанови не вбачається що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене диспозицією ч. 2 ст. 210-1 КУпАП оскільки взагалі в мотивації оскаржуваного рішення не вказано кваліфікуючих ознак визначених диспозицією інкримінованої норми права. Обставини, які зазначені в мотивувальній частині оскаржуваних постанов не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки не був оповіщений за місцем проживання про необхідність прибуття у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому просить суд скасувати дану постанову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судовому засіданні позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення, провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно достатті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З дослідженої судом постанови від 21.03.2024 встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП, зокрема за те, що ОСОБА_1 являючись військовозобов`язаним належним чином повідомлений про необхідність явки, відмовився від отримання повістки на зазначену дату до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Порушуючи вимоги Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії правового стану в державі «військовий час» в зазначений час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув, причин своєї неявки не повідомив.

Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Відповіднодо абзацу першого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно зчастини третьої статті 22Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Частина 1 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 2 ст.210-1КУпАП передбачаєвідповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченогочастиною першоюцієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначеній постанові не зазначено будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні належні докази, котрі б підтверджували, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, однак не з`явився, не повідомив про причину неприбуття.

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин викладених у ній, не дають підстав вважати, що рішення відповідача є правомірним.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом», тому постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є безпідставною, підлягає скасуванню, а справу слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 254, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 20, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення № 036/2024 від 21 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ч.2 ст. 210 - 1 КпАП України.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Повний текст рішення суду складено 29 квітня 2024 року.

Суддя: О. С. Цесельська