Справа № 260/7566/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/7566/23 пров. № А/857/3909/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Кудінова О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.01.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді тимчасового зупинення права на заняття адвокатською діяльністю (суддя суду І інстанції: Рейті С.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 30 хв. 04.01.2024р., м.Ужгород Закарпатської обл.; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 15.01.2024р.),-

В С Т А Н О В И В:

28.08.2023р. (згідно з відомостями ярлика на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури /ВКДКА/ № VII-008/2023 від 27.07.2023р. про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на два місяці (Т.1, а.с.1-12, 26).

Розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання (Т.1, а.с.28-29).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.01.2024р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.1, а.с.224-239).

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (Т.2, а.с.1-7).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не перевірив повноважень відповідача щодо розгляду скарги на позивача, оскільки повноваження ВКДКА закінчилися в 2022 році.

Окрім цього, поняття «грубого» чи «систематичного» порушення адвокатської етики діюче законодавство не розкриває, визначення «ступеня підриву авторитету адвокатури України» є виключно оціночним, що дозволяє відповідачу необ`єктивно та упереджено вирішувати питання про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач ВКДКА скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.26-40).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 14.11.2022р. на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури /КДКА/ Закарпатської обл. надійшла скарга ОСОБА_2 про неналежну поведінку адвоката ОСОБА_1 під час виконання ним 15.09.2022р. доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м.Києві по наданню скаржнику правової допомоги при проведенні слідчою окремих процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000016 (вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри і повідомлення про закінчення досудового розслідування).

За даними Єдиного реєстру адвокатів України адвокат ОСОБА_1. здійснює адвокатську діяльність на підставі відповідного свідоцтва № 21/1922, виданого 19.02.2019р. згідно з рішенням Ради адвокатів Закарпатської обл. № 87 від 18.02.2019р.

27.12.2022р. за результатами розгляду матеріалів перевірки вказаних відомостей рішенням дисциплінарної палати КДКА Закарпатської обл. стосовно адвоката ОСОБА_1 порушено дисциплінарну справу (Т.1, а.с.95 і на звороті).

31.01.2023р. рішенням дисциплінарної палати КДКА Закарпатської області № б/н від 31.01.2023р. дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_1 закрито (Т.1, а.с.96-97).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням КДКА Закарпатської обл., 27.02.2023р. скаржник звернувся до ВКДКА зі скаргою на зазначене рішення. По причині неналежного оформлення вказаної скарги відповідач повернув таку скаржникові (Т.1, а.с.83-84).

03.05.2023р. скаржник ОСОБА_2 повторно звернувся до відповідача із скаргою від 18.04.2023р. на вказане рішення (Т.1, а.с.85-90).

Рішенням ВКДКА № VII-008/2023 від 27.07.2023р. скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення КДКА Закарпатської обл. у складі дисциплінарної палати від 31.01.2023р. про закриття дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 скасовано, ухвалено нове рішення про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці (Т.1, а.с.133-143).

Зі змісту спірного рішення слідує, що відповідач ВКДКА встановила, що адвокат ОСОБА_1. своїми діями вчинив грубе одноразове порушення Правил адвокатської етики, у зв`язку із чим до нього повинно бути застосовано дисциплінарне стягнення. Грубість вчиненого дисциплінарного проступку полягає в тому, що адвокат не виходив з переваги інтересів клієнта.

Вважаючи спірне рішення протиправним, з огляду на те, що жодних інтересів клієнта адвокатом не порушено, останній звернувся до суду із розглядуваним позовом про його скасування.

Вирішуючи розглядуваний спір та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на межі оскарження суд перевіряє виключно дотримання відповідачем процедури дисциплінарного провадження у ВКДКА.

Із наявних у справі доказів судом не встановлено порушення відповідачем процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Окрім того, позов у цій справі не мотивований порушенням встановленого Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» чи Положенням порядку розгляду скарги на дисциплінарний проступок адвоката.

Відтак, доводи позивача, якими він обґрунтує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи. Відповідачем доведено, що при прийнятті спірного рішення він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що рішення ВКДКА № VII-008/2023 від 27.07.2023р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці ОСОБА_1 відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Закон України № 5076-VI від 05.07.2012р. «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 цього Закону адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ст.2 зазначеного Закону адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом (ч.1).

Метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування (ч.3).

Статтею 33 вказаного Закону визначено, що адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до ч.1 ст.34 цього Закону підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.2 ст.34 зазначеного Закону дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

В силу приписів ст.35 вказаного Закону за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.1 ст.36 цього Закону право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Відтак, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, що виразився, зокрема, у порушенні правил адвокатської етики, порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Згідно з ст.37 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Процедуру здійснення дисциплінарного провадження на кожній із вказаних стадій врегульовано приписами ст.ст.38, 39, 40 та 41 зазначеного Закону.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.38 цього Закону заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, фізичні особи, яким надіслано запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, зобов`язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати відповідну інформацію, копії документів.

Відмова в наданні інформації на запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, передбачену законом.

За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи (ч.2 ст.38 наведеного Закону).

Відповідно до ч.3 ст.38 зазначеного Закону заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Приписами ст.39 вказаного Закону визначено, що за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката (ч.1).

Рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки (ч.2).

Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду (ч.3).

Отже, підставою для застосування відносно адвоката дисциплінарного стягнення є вчинення ним дисциплінарного проступку.

При цьому, питання щодо наявності чи відсутності у діянні адвоката складу дисциплінарного проступку з`ясовуються саме під час дисциплінарного провадження, за результатом якого приймається рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності і застосування дисциплінарного стягнення (попередження; зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України) або ж рішення про закриття дисциплінарної справи.

Відтак, сам факт порушення відносно адвоката дисциплінарної справи не констатує факту вчинення ним дисциплінарного проступку, а здійснюється за наявності ознак такого проступку, які потребують більш детального дослідження на предмет їх підтвердження або ж спростування під час розгляду справи.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, 14.11.2022р. на адресу КДКА Закарпатської обл. надійшла скарга ОСОБА_2 , у якій зазначалося про неналежну поведінку адвоката ОСОБА_1 під час виконання ним 15.09.2022р. доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м.Києві по наданню скаржнику правової допомоги при проведенні слідчою окремих процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000016 (вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри і повідомлення про закінчення досудового розслідування).

Відповідно до змісту вказаної скарги 15.09.2022р. старша слідча в ОВС СУ ГУНП в Київській обл. майор поліції Стеценко К.В. намагалася вручити ОСОБА_2 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри. Для проведення цієї процесуальної дії слідча залучила захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м.Києві - адвоката ОСОБА_1 Автор скарги вважає, що названий адвокат діяв всупереч його інтересам та допустив порушення прав скаржника. ОСОБА_2 є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000016. Захист інтересів підозрюваного у цьому провадженні здійснює адвокат Пльотка П.Ю. на підставі відповідного договору про надання правової допомоги. ОСОБА_2 заявляє, що 14.09.2022р. у нього було діагностовано короновірусну інфекцію, у зв`язку з чим він та його захисник повідомили слідчу про неможливість прийняття участі у слідчих (процесуальних) діях. Не зважаючи на це, 15.09.2022р. слідча в присутності понятих та адвоката ОСОБА_1 намагалася вручити ОСОБА_2 зміну раніше повідомленої підозри та інші процесуальні документи. ОСОБА_2 наголошує, що він та його захисник не були повідомлені завчасно про виклик у встановленому законом порядку (ст.ст.135, 136 КПК України), тобто, за три дні, коли вони мали прибути на такий виклик. Повідомлення про виклик слідча надіслала адвокату Пльотці П.Ю. засобом телефонного зв`язку о 19 год. 08 хв. 14.09.2022p., а лист СГ ГУ НП в Київській обл. № 16/24/58-2022 від 14.09.2022р. відправлений на адресу захисника лише 15.09.2022р. і надійшов на відповідне поштове відділення 16.09.2022р. Після прибуття до квартири ОСОБА_2 за місцем його проживання слідчої, оперативних працівників, понятих та захисника ОСОБА_1, ОСОБА_2 повідомив всіх про неможливість прийняття участі в окремих процесуальних діях через своє захворювання, а також про те, що він має захисника за договором, тому участь ОСОБА_1 у процесуальних діях є незаконною. Незаконність участі ОСОБА_1 у процесуальних діях останньому підтвердив також адвокат Пльотка П.Ю. у телефонному режимі, якому ОСОБА_2 зателефонував після прибуття слідчої. Незважаючи на викладене, адвокат ОСОБА_1. не припинив участі у процесуальній дії, а намагався переконати ОСОБА_2 у законності своєї поведінки та підписав документи, які були складені за результатом проведення такої процесуальної дії (пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_2 , яку останній відмовився отримувати).

ОСОБА_2 зазначив про те, що поведінка адвоката ОСОБА_1 є неналежною та просив надати їй відповідну оцінку на предмет її відповідності вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики. До своєї скарги ОСОБА_2 додав копії відповідних документів, що підтверджують вищевказані обставини.

Адвокат ОСОБА_1. надав дисциплінарній палаті письмові пояснення від 08.12.2022р., у яких підтвердив свою участь 15.09.2022р. під час намагання слідчої вручити ОСОБА_2 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про закінчення досудового розслідування. Разом з тим, вказував, що на його запитання, чи повідомлений захисник за договором - адвокат Пльотка П.Ю. про проведення процесуальних дій, слідча відповіла, що вказаний адвокат повідомлений, проте не виходить на зв`язок. У подальшому він намагався зв`язатися з адвокатом Пльоткою П.Ю. для узгодження позицій та дій, однак останній не відповідав на телефонні дзвінки. По прибуттю до квартири ОСОБА_2 останній повідомив всіх присутніх про наявність у нього захисника за договором, у зв`язку з чим зателефонував начебто йому та передав йому слухавку (адвокату ОСОБА_1). Після цього адвокат Пльотка П.Ю. одразу почав йому погрожувати, на що він зазначив, що для прийняття відмови від захисника, призначеного центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, необхідна особиста участь захисника за договором, а «не людина в слухавці». Відтак, він вважає свої дії правомірними, а тому не вбачає підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

На засіданні дисциплінарної палати адвокат ОСОБА_1. надав аналогічні пояснення, визнавши при цьому факт невчинення ним всіх необхідних дій, передбачених законодавством про надання безоплатної правової допомоги, однак, виправдовував це тим, що доручення на участь в процесуальних діях було видане йому незадовго до початку цих дій, а тому він був обмежений у часі.

Дисциплінарна палата КДКА Закарпатської обл. встановила та визнала, що адвокат ОСОБА_1. не вчинив всіх необхідних дій, передбачених пп.4 п.4 Стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі та ст.23 Правил адвокатської етики, а тому його подальша участь у проведенні вказаних процесуальних дій суперечила як законним інтересам підозрюваного ОСОБА_2 , так і позиції його захисту, що зумовлювало обов`язок адвоката ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.41 Правил відмовитися від здійснення захисту ОСОБА_2 за дорученням центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Також дисциплінарна палата вважала, що поведінка адвоката ОСОБА_1 в силу своєї малозначності не може утворювати складу дисциплінарного проступку, внаслідок чого закрила справу.

У свою чергу, відповідач ВКДКА не погодилася з мотивами, викладеними в рішенні КДКА Закарпатської обл. відносно відсутності підстав для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності з тих підстав, що за наявності обставин несвоєчасності повідомлення захисника за договором (як це передбачено ст.153 КГІК України - не пізніше ніж за три дні до дня, коли особа зобов`язана прибути за викликом), а відтак, за відсутності підстав для залучення для участі в окремій процесуальній дії захисника в порядку ст.49 КПК України, адвокат ОСОБА_1. відповідно до ст.23 Правил адвокатської етики повинен був не лише невідкладно після отримання доручення вжити всіх можливих заходів щодо з`ясування, який саме адвокат (адвокати) представляє інтереси клієнта у цій справі, негайно зв`язатися з цим адвокатом (адвокатами), а й з`ясувати причини його відсутності, особливості позиції надання професійної правничої допомоги адвокатом у цій справі, позицію клієнта та адвоката за договором. Після встановлення таких обставин, в силу вимог ст.41 Правил адвокатської етики, адвокат зобов`язаний був відмовитися від здійснення захисту та дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, оскільки прийняття такого доручення або залучення його для проведення вказаних процесуальних дій через вищевказані причини могло потягнути порушення прав і законних інтересів цієї особи чи зашкодити її позиції захисту.

Таким чином, ВКДКА дійшла висновку про те, що адвокат ОСОБА_1. вчинив дисциплінарний проступок у вигляді порушення вимог абз.3 ст.7, ст.8, ст.ст.23, 41 Правил адвокатської етики, ст.2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та встановила, що адвокат ОСОБА_1. своїми діями вчинив грубе одноразове порушення Правил адвокатської етики, у зв`язку із чим до нього повинно бути застосовано дисциплінарне стягнення.

На підставі ст.52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідач ВКДКА своїм рішенням № VІІ-008/2023 від 27.07.2023р. скаргу ОСОБА_2 задовольнила частково, скасувала рішення КДКА Закарпатської обл. у складі дисциплінарної палати від 31.01.2023р. про закриття дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 та ухвалила нове рішення про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці.

Відповідно до Преамбули Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборчим З`їздом адвокатів України 09.06.2017р., ці правила слугують обов`язковою для використання адвокатами системою орієнтирів при збалансуванні, практичному узгодженні своїх багатоманітних, іноді суперечливих професійних прав та обов`язків відповідно до статусу, основних завдань адвокатури і принципів її діяльності, визначених Конституцією України, Законом № 5076-VI та іншими законодавчими актами, а також закріплюють єдину систему критеріїв оцінки етичних аспектів поведінки адвоката.

Статтею 70 Правил адвокатської етики передбачені загальні засади застосування дисциплінарної відповідальності за порушення цих Правил.

Цією нормою визначено, що при застосуванні дисциплінарних стягнень за порушення Правил адвокатської етики дисциплінарні органи адвокатури мають виходити із загальних засад юридичної відповідальності, зокрема, повинні застосовувати дисциплінарні стягнення лише за винні порушення. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному стягненню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює питання дисциплінарної відповідальності відносно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь. Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Щодо відносин дисциплінарної відповідальності адвокатів діє презумпція невинуватості.

Рішенням Ради адвокатів України № 120 від 30.08.2014р. затверджено Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність.

Статтею 7 цього Положення встановлено, що дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Відповідно до ст.31 зазначеного Положення за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше тридцяти днів з дня отримання матеріалів перевірки більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Перевищення зазначеного строку допускається виключно у виняткових випадках.

Згідно з ст.ст.49-51 вказаного Положення за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про: 1) притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення; або 2) закриття дисциплінарної справи.

За вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України; 4) для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Статтями 52-54, 60 цього Положення визначено, що до адвоката застосовується дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, якщо можливість застосування іншого стягнення за вчинений ним дисциплінарний проступок не передбачена законом.

Накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі: 1) повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку; 2) порушення адвокатом вимог щодо несумісності; 3) систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

Винесене дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури рішення у дисциплінарній справі за результатами розгляду заяви (скарги) може бути оскаржене до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття лише адвокатом, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, або особою, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, чи їхніми представниками. Оскарження такого рішення не зупиняє його дії.

Відповідно до ст.ст.61, 61-1 цього Положення ВКДКА протягом десяти днів з дня отримання скарги на рішення у дисциплінарній справі, витребує матеріали дисциплінарної справи у відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та забезпечує розгляд протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної справи з дотриманням вимог, визначених статями 37, 38 цього Положення. Засідання ВКДКА може проводитися дистанційно: онлайн (в режимі реального часу при підключенні до Інтернету) за допомогою програм, відеоконференцзв`язку та інших засобів комунікації. Рішення про проведення дистанційного засідання ВКДКА приймається Головою ВКДКА.

Рішенням Ради адвокатів України № 78 від 4-5.07.2014р. затверджено Регламент Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Згідно із п.п.2.9, 2.14 цього Регламенту ВКДКА є повноважною за умови обрання не менше двох третин її складу. Засідання ВКДКА вважається правомочним, якщо на ньому присутні більше половини від загальної кількості членів комісії.

За правилами п.п.3.40 - 3.46, 3.48 зазначеного Регламенту ВКДКА забезпечує розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури протягом тридцяти днів з дня одержання матеріалів дисциплінарної (кваліфікаційної) справи, шляхом доручення скарги і матеріалів дисциплінарної справи члену ВКДКА та включення їх до переліку питань порядку денного наступного засідання ВКДКА. У разі необхідності, ВКДКА має право об`єднати в одне провадження скарги, подані в межах одного дисциплінарного провадження, в тому числі скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, про що зазначається в протоколі засідання ВКДКА.

Розгляд скарги починається доповіддю члена ВКДКА, якому доручено її попереднє вивчення та перевірка. Члени ВКДКА мають право ставити питання доповідачу.

Після доповіді члена ВКДКА заслуховуються інші учасники засідання, вивчаються матеріали справи та додатково надані документи. У разі необхідності, ВКДКА може створити комісію для додаткової перевірки обставин справи і перенести слухання скарги на інше засідання.

За наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ВКДКА має право:

- залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін;

- змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;

- скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення;

- направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.

Рішення ВКДКА приймається відкритим голосуванням. Рішення ВКДКА приймається таємним голосуванням за пропозицією не менш ніж семи членів ВКДКА. Рішення ВКДКА приймаються за наслідками загального обговорення. Рішення про задоволення скарги вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість членів ВКДКА від загальної кількості її членів. У разі відсутності за наслідками голосування встановленої законодавством більшості голосів, скарга вважається відхиленою, про що зазначається у рішенні ВКДКА про залишення скарги без задоволення, а рішення без змін.

У рішенні ВКДКА повинно бути зазначено: назву комісії, її склад, місце, дату проведення засідання, зміст питання, що розглядалося, обґрунтування підстав та мотивів прийнятого рішення, результати розгляду, порядок і строки його оскарження, вказівка про порядок видачі рішення.

Рішення, постанови ВКДКА викладаються письмово з наведенням мотивів їх прийняття і підписуються головуючим на засіданні ВКДКА та секретарем засідання ВКДКА.

Висновок щодо меж оцінки рішень кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, прийнятих за наслідками розгляду скарг щодо адвокатів та щодо притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності, сформований усталеною судовою практикою суду касаційної інстанції.

Зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.06.2018р. у справі 810/1972/17, від 24.06.2020р. у справі № 813/2639/18, від 14.12.2020р. у справі № 821/1030/17, від 10.06.2021р. у справі № 826/15590/15, від 23.12.2021р. у справі № 826/13972/18, від 30.09.2021р. у справі № 440/1376/19 та від 26.01.2023р. у справі № 420/5597/19 сформовано правову позицію, відповідно до якої адвокатура в Україні - це недержавний самоврядний інститут, який самостійно вирішує питання своєї організації та діяльності. Вирішення питань, що стосуються дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні, законом віднесено до виключної компетенції адвокатського самоврядування в особі відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

При цьому, правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.

Водночас суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими ч.2 ст.2 КАС України критеріям, а саме, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, правову оцінку рішенню Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури суди мають надавати виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їхньої достатності/недостатності.

Окрім цього, критерії «грубого» порушення Правил адвокатської етики не визначені на нормативно-правовому рівні, а тому визначення «грубості» дисциплінарного правопорушення, а також обрання суворості дисциплінарного стягнення, належить до дискреційних повноважень кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури. Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства. Отже, в межах розгляду справи суд може надати правову оцінку рішенню Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.

Із урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що критерії «грубого» або «систематичного» порушення Правил адвокатської етики, як і ступеню порушення аж до «підриву авторитету адвокатури України» не визначені на нормативно-правовому рівні, тому відповідна оцінка, а також обрання суворості дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Суд не вправі замість дисциплінарного органу переоцінювати встановлені таким органом обставини вчинення адвокатом певних дій та їх визначення як дисциплінарного проступку, а також переоцінювати вибір дисциплінарним органом виду дисциплінарного стягнення.

Натомість суд повинен установити обставини та надати оцінку дотриманню відповідачем відповідної процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Ураховуючи викладене та з огляду на межі оскарження, суд в цій справі повинен перевірити виключно дотримання відповідачем процедури дисциплінарного провадження у ВКДКА.

Відповідно до ч.1 розділу 1 Положення про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, затв. рішенням ВКДКА від 17.11.2012р., Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури - це колегіальний орган, що діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України та є національним органом адвокатського самоврядування, на який Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» покладено завдання розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Тобто, чинним законодавством України передбачено, що ВКДКА в системі органів адвокатського самоврядування є апеляційним органом, який розглядає скарги на рішення кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури безпосередньо в межах матеріалів конкретної дисциплінарної справи.

Представленими під час судового розгляду документами стверджується, що відповідач ВКДКА належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення учасників про дату і час проведення засідання ВКДКА, а також забезпечив їх права на участь у засіданнях ВКДКА, надання своїх пояснень та доказів.

В засіданні від 27.07.2023р. за участю позивача та представника скаржника було прийнято спірне рішення ВКДКА.

Таким чином, відповідач ВКДКА забезпечив дотримання Регламенту ВКДКА та здійснив розгляд скарги щодо позивача відповідно норм чинного законодавства.

В поданій апеляційній скарзі позивач вказує на факт відсутності у ВКДКА повноважень на розгляд скарги на рішення КДКА регіону (у зв`язку із закінченням 17.11.2022р. строків обрання керівників органів адвокатського самоврядування), що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, який не звернув увагу на зазначену підставу та на протиправність рішення ВКДКА у зв`язку із прийняттям його неповноважним складом.

Водночас, 21.09.2020р. Радою адвокатів України було прийнято Рішення № 69 «Про затвердження роз`яснення щодо інституціонального континуїтету Національної асоціації адвокатів України та організаційних форм адвокатського самоврядування», яким роз`яснено, що задля недопущення інституційного дисконтинуїтету в адвокатурі, доцільнішим та обґрунтованим є застосування принципу інституційного континуїтету Національної асоціації адвокатів України та відповідних організаційних форм адвокатського самоврядування.

З огляду на викладене, члени органів адвокатського самоврядування здійснюють свої обов`язки (функції), визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до початку вступу на посади (до першого засідання) новообраних членів органів адвокатського самоврядування.

Окрім того, згідно з приписами ч.ч.1, 3 ст.57 вказаного Закону рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами. Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.

Рішення Ради адвокатів України № 69 від 21.09.2020р. є чинним, а тому в силу вимог ст.57 зазначеного Закону підлягає до виконання відповідачем.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених норм, з урахуванням аналогії Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з питань неприпустимості припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану, а також продовження строку повноважень під час дії воєнного стану до вступу на посаду іншої особи, обраної після припинення або скасування воєнного стану, з метою забезпечення безперервності діяльності органів адвокатського самоврядування, задля недопущення інституційного дисконстинуїтету в адвокатурі, доцільним та обґрунтованим є застосування принципу інституційного континуїтету Національної асоціації адвокатів України та відповідних організаційних форм адвокатського самоврядування (члени органів адвокатського самоврядування, у разі закінчення строку обрання, продовжують виконувати свої повноваження до першого засідання новообраних членів органів адвокатського самоврядування після скасування чи припинення воєнного стану).

Також апеляційна скарга, окрім цитування норм КАС України та викладення нормативного обґрунтування принципу презумпції невинуватості адвоката, не містить жодних доводів та доказів, якими б позивач доводив неправомірність рішення ВКДКА та рішення суду першої інстанції.

Окрім цього, в розглядуваній справі суд не вправі замість дисциплінарного органу переоцінювати встановлені таким органом обставини вчинення адвокатом певних дій та їх визначення як дисциплінарного проступку, а також переоцінювати вибір дисциплінарним органом виду дисциплінарного стягнення.

Разом з тим, дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики (п.3 ч.2 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тобто, лише самого порушення Правил не достатньо для накладення такого виду дисциплінарного стягнення як зупинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Для реалізації приписів п.3 ч.2 ст.31 вказаного Закону необхідна або ознака систематичності порушення Правил, тобто їх повторюваність протягом певного періоду часу, або одноразовість вчинюваного порушення, але за умови притаманності останньому грубого характеру.

Оскільки приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики не визначено поняття «грубе», то воно є оціночним та суб`єктивним, тому кваліфікаційно-дисциплінарним органам адвокатури, при кваліфікації проступку як дисциплінарного, слід чітко та детально регламентувати, в чому полягає грубість вчиненого порушення.

При кваліфікації дисциплінарного проступку як грубе одноразове порушення правил адвокатської етики необхідно враховувати, що таке порушення було одноразове, тобто не вчинялося адвокатом до цього.

При кваліфікації дисциплінарного проступку як систематичне порушення правил адвокатської етики необхідно виходити з того, що це порушення представляє собою скоєння протягом періоду притягнення адвоката до відповідальності декількох порушень цих правил.

В розглядуваному випадку відповідач не лише покликався на п.3 ч.2 ст.31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», але й здійснив належне обґрунтування свого рішення, конкретизувавши кваліфікацію установленого порушення адвокатом правил адвокатської етики шляхом чіткого визначення яке порушення має місце: систематичне чи одноразове грубе.

Відтак, доводи позивача, якими він обґрунтує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами.

У свою чергу, під час судового розгляду відповідач довів те, що при прийнятті оскарженого рішення він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зокрема, в рішенні ВКДКА № VII-008/2023 від 27.07.2023р. про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю строком на два місяці наявний логічний зв`язок між мотивувальною та резолютивною частинами, під час прийняття рішення відповідач врахував наявні обставини, документи, матеріали КДКА регіону, тощо, що стали предметом розгляду ВКДКА. При цьому, мотивувальна частина рішення ВКДКА повністю узгоджується з його резолютивною частиною. Зі змісту оскаржуваного рішення ВКДКА вбачається, що за процедурою прийняття та об`єктивністю дослідження обставин воно повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак, прийнято в межах повноважень ВКДКА, з урахуванням всіх наявних матеріалів і обставин справи, воно є вмотивованим, а викладені в ньому факти - належним чином підтвердженими.

Під час дисциплінарного провадження ВКДКА встановила, що адвокат ОСОБА_1. своїми діями вчинив грубе одноразове порушення Правил адвокатської етики, у зв`язку із чим до нього повинно бути застосовано дисциплінарне стягнення.

Грубість вчиненого дисциплінарного проступку полягає в тому, що адвокат не виходив з переваги інтересів клієнта.

Спірним рішенням відповідач скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково; рішення КДКА Закарпатської обл. у складі дисциплінарної палати про закриття дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 скасував; ухвалив нове рішення про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов послідовного висновку про те, що рішення ВКДКА № VII-008/2023 від 27.07.2023р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на два місяці ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими позовні вимоги залишені без задоволення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, через що останній не підлягає до часткового задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.01.2024р. в адміністративній справі № 260/7566/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 25.04.2024р.