Справа № 210/2463/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 210/2463/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року (суддя Ковтун Н.Г.) у справі №210/2463/23 за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Гавенка Антона Юрійовича, Полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6949897 від 07.05.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач фактично посилався на необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки винесене відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності належних доказів вчинення такого, а також без з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені у спірній постанові, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Також судом вирішено питання про розподіл судових витрат та, зокрема, стягнуто на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 21675,0грн.

Не погодившись з рішенням суду, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Департамент патрульної поліції посилається на те, що судом першої інстанції неправильно визначено склад учасників справи, оскільки Полк патрульної поліції в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області не є юридичною особою, а отже не може бути відповідачем у справі. Скаржник також зазначає, що під час винесення оскаржуваного рішення поліцейський діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт порушення позивачем ПДР, обґрунтовано виніс постанову про

притягнення останнього до адміністративної відповідальності. З цього приводу скаржник також зазначає, що факт порушення позивачем ПДР підтверджується належними та допустимими доказами, які були надані суду. Крім цього, відповідач не погоджується і з рішенням суду, в частині розподілу судових витрат, вважаючи, що розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання консультації та складання позову. Також, за позицією відповідача, витрати на правничу допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке..

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 07.05.2023 року інспектором старшим лейтенантом поліції Гавенком А.Ю. 2 батальйону 1 роти ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАС № 6949897, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 03.05.2023 о 21-19 год., в м. Кривий Ріг пр. Металургів, 31, керуючи транспортним засобом Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії даного знаку, чим порушив вимоги п. 8.4. «в» ПДР України.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» відноситься до категорії «Заборонні знаки» та забороняють зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Диспозицію ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Отже, порушення правил зупинки створює склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

У свою чергу, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

На підтвердження факту порушення ОСОБА_1 вимог пункту 8.4 (в) Правил дорожнього руху відповідач надав запис з нагрудної відеокамери поліцейського, на якому зафіксовано транспортний засіб номерний знак НОМЕР_1 , який на перехресті повернув праворуч з увімкненим аварійним сигналом, вже після цього до водія вказаного автомобіля підійшов поліцейський.

При цьому, на зауваження працівника поліції, водій ОСОБА_1 повідомив, щодо вимушеної зупинки через перегрів двигуна.

За клопотанням позивача розгляд справи було перенесено на іншу дату та фактично справу розглянуто 07.05.2023, в той час як правопорушення вчинено 03.05.2023.

Під час розгляду справи позивачем так і не було надано доказів того, що зупинка транспортного засобу була вимушена та пов`язана з технічним станом транспортного засобу.

До матеріалів справи позивачем долучено замовлення-наряд №2959 на виконання робіт по ремонту та обслуговуванню автомобіля (а.с.108), натомість, вказаний документ складений 14.06.2023, а отже жодним чином не свідчить про технічні проблеми транспортного засобу станом на 03.05.2023. Крім цього, з найменування робіт, які зазначені у вказаному замовленні-наряді №2959, не можливо стверджувати те, що автомобіль перебував на ремонті саме з огляду на технічні проблеми про які зазначав позивач.

Отже, позивачем не було доведено поважність причин зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження позивача про те, що оскаржувану постанову прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем наявності дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а також неправильного розміщення вказаного дорожнього знаку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що з відеозапису, який долучено до матеріалів справи, не вбачається того, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Але, такі висновки суду першої інстанції спростовуються самим відеозаписом, з якого чітко вбачається місце розташування знаку та місце зупинки транспортного засобу під керування позивача.

Таким чином, факт зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» підтверджено належними та допустимими доказами. При цьому, сам факт наявності вказаного дорожнього транспорту фактично і не заперечувався позивачем.

Посилання суду першої інстанції на те, що розміщення дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не узгоджується із схемою організації дорожнього руху, затвердженої рішенням сесії Металургійної районної у місті ради від 20.12.2019 №357 та вимогами ДСТУ 4100:2021, не можуть бути підставою для звільнення позивача від відповідальності, оскільки вказане не звільняє позивача як водія від обов`язку дотримуватися вимог дорожнього знаку, який фактично був розміщений у спірному випадку. Таких випадків можливого невиконання вимог дорожніх знаків Правила дорожнього руху не визначають.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірному випадку доведено порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що стало обгрунтованою підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2024 року у справі №210/2463/23 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25.04.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк