Справа № 120/16539/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 квітня 2024 р. Справа № 120/16539/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.07.2023 №57 про відмову в призначенні (перерахунку) ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити (перерахувати) та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оформлених листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.06.2023 №0200-0602-8/62896, №0200-0602-8/62892, №0200-0602-8/62897 відповідно до пункту 12 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723- ХII «Про державну службу», починаючи з 29.06.2023.

Позовні вимоги мотивовані протиправним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову позивачу у переході на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок про заробітну плату.

Ухвалою суду від 06.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

23.11.2023 ГУ ПФУ в м. Києві подано відзив на позов, якому зазначено, що принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Відповідач зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першої ст. 37 Закону №3723 і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889, а саме щодо стажу державної служби, віку, страхового стажу. При цьому, період роботи на посадах державної служби після 01.05.2016 не враховується при обчисленні 20-річного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно записів у трудовій книжці станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працював на посадах державної служби, перебував на обліку в центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. Стаж державної служби, обчислений на підставі трудової книжки, станом на 01.05.2016 становить 14 років 3 місяці 24 дні. Тобто, станом на дату набрання чинності Законом №889 (01.05.2016) позивач не займав посади державної служби і на не мав 20 років стажу державної служби. Тому, гр. ОСОБА_1 не має права на переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

29.12.2023 представник ГУ ПФУ у Вінницькій області надіслав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, вважає, що Головним управлінням прийнято правомірне рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Ухвалою суду від 01.04.2024 у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витребувано протокол призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058 та розрахунок стажу.

08.04.2024 відповідачем надано витребувані судом докази.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Вінницькій області отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- ІV від 09.07.2003 року.

26.06.2023 позивач подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказана заява, відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005, за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в м. Києві.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 06.07.2023 №57 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю стажу не менш як 20 років на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців. Зазначено, що згідно записів у трудовій книжці станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працював на посадах державної служби, перебував на обліку в центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю, стаж державної служби, обчислений згідно трудової книжки станом на 01.05.2016 становить 14 років 3 місяці 24 дні.

Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу".

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", у Прикінцевих та перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-XII втрачає чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вказаний висновок додатково підтверджується нормами Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі Порядок № 622).

Зокрема пунктом 2 цього Порядку визначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Тобто, незважаючи на те, що відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за особами, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мали не менше 20 років стажу на посадах державної служби, у подальшому (після 01.05.2016) зберігається право на призначення (отримання) пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Аналогічний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

В свою чергу частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Змістовний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби, зокрема 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі, за такою особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Щодо доводів відповідача про те, що станом на 01.05.2016 позивач не працював на посадах державної служби, то судом установлено, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач займав посади:

- з 18. 05.2016 по 31.03.2017 призначений на конкурсній основі на посаду головного спеціаліста-програміста відділу ведення електронних реєстрів, підтримки, адміністрування і захисту інформаційно-аналітичних систем в Управлінні Пенсійного фонду України в Томашпільському районі;

- з 01.04.2017 по 13.05.2019 призначений на посаді головного спеціаліста-програміста відділу адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації за переведенням у Ямпільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області;

- з 14.05.2019 по 18.05.2023 призначений на посаду головного спеціаліста відділу адміністрування інформаційних систем та захисту інформації Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Оскільки, оскаржуваним рішенням не надано оцінку вказаним періодам роботи позивача, то суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи позивача з 18. 05.2016 по 31.03.2017, з 01.04.2017 по 13.05.2019, з 14.05.2019 по 18.05.2023.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.07.2023 №57 не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує право позивача на пенсійне забезпечення, а тому підлягає скасуванню.

Отже, в цій частині вимоги суд визнає обґрунтованими і задовольняє.

Разом з тим, передчасними суд вважає позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оформлених листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.06.2023 №0200-0602-8/62896, №0200-0602-8/62892, №0200-0602-8/62897.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд вказує, що у межах розгляду даної справи відповідачем не була надана оцінка усім періодам роботи позивача та довідкам про складові заробітної плати, тому суд не наділений повноваженнями зобов`язувати відповідача призначати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням доданих довідок, оскільки призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень пенсійних органів.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково у спосіб визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.07.2023 №57 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу державної служби періоди роботи з 18. 05.2016 по 31.03.2017, з 01.04.2017 по 13.05.2019, з 14.05.2019 по 18.05.2023 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.06.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, на користь позивача належить стягнути половину понесених нею судових витрат зі сплати судового збору, тобто 536,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.07.2023 №57 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу державної служби періоди роботи з 18. 05.2016 по 31.03.2017, з 01.04.2017 по 13.05.2019, з 14.05.2019 по 18.05.2023 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.06.2023. з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 268,40 грн (двісті шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 268,40 грн (двісті шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач 1 : Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, );

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053; ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна