Справа № 455/417/24
Суддя: Кушнір А. В.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 455/417/24
Провадження № 2-а/455/6/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кушніра А.В.,

секретар судового засідання Борковська Н.М.,

з участю: представника позивача адвоката Гагалович Г.М.,

представника відповідача Бучковського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

19.02.2024 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гагалович Г.М. звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №1363656 від 03.02.2024 винесену інспектором відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 .

Свій позов мотивує тим, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн (п`ятсот десять гривень 00 копійок). З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1363656 від 03.02.2024 вбачається, що нібито ОСОБА_1 03.02.2024 о 05 год. 20 хв., в с Поляна, керуючи транспортним засобом не надав сигнал світловим покажчиком повороту відвідного напрямку при повороті, чим порушив вимоги п.9.2 «б» Правил дорожнього руху (надалі - ПДР) України - порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. Таким чином, на думку працівника патрульної поліції ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Однак, 03.02.2024 о 05 год. 20 хв., в с Поляна, ОСОБА_1 , керуючи транспортним не порушував жодних правил дорожнього руху та був безпідставно зупинений працівниками поліції, які в подальшому винесли постанову про накладення адміністративного стягнення. Окрім цього, на місці зупинки, працівники поліції не надали відео, яким би підтвердили фіксування вищевказаного правопорушення. З огляду на наведене, вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 року справа визначена для розгляду судді Кушніру А.В.

Ухвалою судді від 21.02.2024 адміністративний позов прийнятий до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 28.03.2024 клопотання представника позивача адвоката Гагалович Г.М. про залучення співвідповідача задоволено, залучено до участі у справі у якості співвідповідача - Головне управління Національної поліції у Львівській області.

23.04.2024 від представника відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області Бучковського С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову, мотивуючи, зокрема, тим, що під час розгляду адміністративної справи поліцейським повідомлено водія про причину зупинки, суть вчиненого адміністративного правопорушення, надано можливість ознайомитись з наявними доказами вчиненого правопорушення, ознайомлено з правами та обов`язками в частині подавання клопотань та надання пояснень під час розгляду справи про вчинене адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП. Однак проаналізувавши наявні відеоматеріали з нагрудного відео реєстратора працівника поліції, встановлено, що водій під час розгляду справи про вчинення ним правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не виявив бажання ознайомитись з доказами вчиненого правопорушення так само жодних клопотань щодо залучення під час розгляду справи захисника чи фахівця в галузі права не заявляв та факт вчинення ним вищезгаданого правопорушення не заперечував. А з даною позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду з метою спроби уникнути відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та в подальшому уникнути відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. З огляду на наведене, просить суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Гагалович Г.М. позовні вимоги підтримала і просила такі задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області Бучковський С.В. в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач інспектор відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області Капець П.А. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи присутня заява останнього, в якій просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що він не є належним відповідачем у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 03.02.2024 інспектором відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Капець П.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1363656, якою на ОСОБА_1 (позивача у справі) накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Згідно даної постанови, 03.02.2024 о 05:20:37 год, у с.Поляна водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б. ПДР - Порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Позивач по справі заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є протиправним.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню, зокрема, норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства та Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає, що порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ПДР п.9.2 б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Про необхідність доведення факту вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відео або фотозйомкою свідчить і зміст ст. 283 КУпАП, відповідно до якої постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити в т. ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

При цьому, згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч.4 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.6 ст.77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, саме відповідач, будучи повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, був зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

Як слідує із пояснень позивача останній повністю заперечує обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення. Позивач по справі заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення та вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконним та необґрунтованим.

В свою чергу, відповідач в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в ході розгляду даної справи не представив суду належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Суд зазначає, що в графі 7 «до постанови додаються» оскаржуваної постанови відсутні будь-які відомості, в тому числі про фото чи відеоматеріали.

Тим не менше, суд в судовому засіданні дослідив долучений до відзиву відеозапис з місця події, однак на вказаному відеозаписі не зафіксовано порушення водієм п.9.2.б. ПДР, а саме, що такий не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

Отже, належних та допустимих доказів в розумінні статті 72 КАС України вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Дані обставини в сукупності дають підстави вважати, що відповідачем не виконано свого обов`язку передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України, докази, які б підтверджували наявність адміністративного правопорушення з боку позивача, відповідачем надані не були, що викликає сумнів про їх наявність на час розгляду справи відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, а справу закрити, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Оскільки положеннями ст. 286 КАС України не передбачено можливості ухвалення рішення про визнання протиправною оскаржуваної постанови, тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Також, суд звертає увагу на те, що позивачем також заявлено позов до інспектора відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Капець Павла Андрійовича, яким винесено оскаржувану постанову.

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені у статті 122 КУпАП.

Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, поліцейські відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку - Національної поліції.

Отже, відповідні поліцейські не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення зокрема і передбачені ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З огляду на наведене, оскільки адміністративний позов заявлено також до інспектора відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Капець П.А., який є неналежним відповідачем, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині до цього відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим, проте підлягає до задоволення частково, з підстав наведених вище.

У відповідності до вимог ч.1 ст.139 КАС України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 605,60 гривень слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.2, 6, 72-77, 139, 241, 243-246, 250, 271- 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції Капець Павла Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1363656 від 03 лютого 2024року, винесену інспектором відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Капець Павлом Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, ЄДРПОУ-40108833) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідачі:

- Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, ЄДРПОУ-40108833.

- Інспектор відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Капець Павло Андрійович (місцезнаходження: м.Старий Самбір вул.Л.Галицького, 41, Самбірського району Львівської області).

Повний текст судового рішення складено 26.04.2024.

Суддя А.В. Кушнір