Справа № 200/160/24
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Справа№200/160/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), відповідно до якої просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні за періоди: період лікування з 07.07.2023 року по 28.08.2023 року - 53 дні, період лікування з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року - 15 днів, що в сумі складає 68 днів стаціонарного лікування.

В обґрунтування позову позивач вказує, що до 07.12.2023 року він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , звідки з 08.12.2023 року був переведений до Військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

05.05.2023 року, під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , позивач отримав травму (поранення).

З 12.05.2023 року по 16.06.2023 року позивач проходив стаціонарне лікування.

15.06.2023 року за результатами військово-лікарської комісії позивач отримав відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Під час відпустки стан здоров`я позивача погіршився, у зв`язку з чим 07.07.2023 року він був госпіталізований та проходив стаціонарне лікування по 28.08.2023 року.

Надалі, після чергового погіршення стану здоров`я позивача, він проходив стаціонарне лікування також у період з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року.

У зв`язку з наведеними вище обставинами позивач був визнаний військово-лікарською комісією обмежено придатним до військової служби.

Як зазначає позивач, на поданий ним рапорт та адвокатський запит стосовно причин невиплати додаткової грошової допомоги за період лікування, відповідач не відреагував.

Наведені обставини стали приводом для звернення до суду з цим позовом.

23.04.2023 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач повідомив суд про виплату додаткової грошової допомоги за період лікування з 07.07.2023 року по 28.08.2023 року, у зв`язку з чим просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні за наступний період лікування: з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року - 15 днів.

Подана заява приймається судом до розгляду, внаслідок чого розгляду даної справи та ухвалення рішення здійснюються судом з її урахуванням.

Відповідач позов не визнав та у поданому до суду 18.04.2024 року відзиві на позовну заяву просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

Зокрема, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідно до вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплата додаткової грошової допомоги здійснюється на підставі відповідного наказу командира (начальника).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2024 року № 813 позивачу виплачено додаткову грошову допомогу за липень 2023 року (з 07.07.2023 року по 31.07.2023 року - 25 днів) у розмірі 79435,48 грн та за серпень 2023 року (з 01.08.2023 року по 28.08.2023 року - 28 днів) у розмірі 88967,74 грн, що підтверджується відповідною довідкою про грошове забезпечення позивача від 16.04.2024 року № 4007/13/1574.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.01.2024 року подану ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 позовну заяву про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/160/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_3 ), РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Наказом командира Військовій частині НОМЕР_1 від 11.03.2022 року № 5 позивача було зараховано до списків особового складу цієї частини та на всі види забезпечення.

05.05.2023 року, під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , позивач отримав травму, що підтверджується наданими до справи складеними на позивача медичними документами (довідка про обставини травми від 03.06.2023 року № 4292, довідка військово-лікарської комісії від 15.06.2023 року № 177, довідка військово-лікарської комісії від 25.09.2023 року № 18037, тощо) та не заперечується відповідачем.

Так, згідно з довідкою про обставини травми від 03.06.2023 року № 4292 ОСОБА_1 05.05.2023 року отримав поранення, а саме - ВТ, акубаротравма, дрібне поверхневе ВОСП бокової ділянки грудної клітки зліва, забій грудної клітки зліва за обставин: отримав поранення під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях України, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо у районі та в період здійснення зазначених заходів, а саме - поблизу АДРЕСА_2 в період з 05:30 до 08:00 (05.05.2023 року) противником було здійснено артилерійсько-мінометний обстріл бойових позицій роти охорони Військової частині НОМЕР_1 , під час якого отримав зазначені поранення.

Як видно із вказаної довідки, факту перебування у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння позивача не встановлено, позивач перебував у засобах індивідуального захисту.

У подальшому позивач перебував на обстеженні та лікуванні:

- з 12.05.2023 року по 16.05.2023 року (виписка із медичної карти № 10425);

- з 16.05.2023 року по 02.06.2023 року (виписка із медичної карти № 2608);

- з 02.06.2023 року по 16.06.2023 року (виписка із медичної карти № 1971/411).

Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва (за довідкою військово-лікарської комісії від 15.06.2023 року № 177): дискогенна (лівобічна кила диску С3-С4, правобічні кили дисків С5-С6, С6-С7) радикулонейропатія С5-С8 ліворуч, стійкий помірний больовий синдром з нейропатичним компонентом, м`язово-тонічний синдром, легкий парез лівої руки з тимчасовим порушенням функції помірного ступеня, фаза затяжного загострення, моторна демієлінізуюча невропатія лівого ліктьового нерву - захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби; проміжний період ВТ (05.05.2023 року), акубаротравми, дрібного дотичного вогнепального оскольчатого сліпого поранення грудної клітини зліва, забою грудної клітини зліва, посттравматична нейросенсорна приглухуватість 0 ступеня (початкові явища) - травми, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми від 03.06.2023 року № 4292).

Згідно з висновком, вказаним у довідці військово-лікарської комісії від 15.06.2023 року № 177, на підставі статей 23 та 81 групи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я строком на 30 календарних днів.

Надалі позивач перебував на обстеженні та лікуванні:

- з 07.07.2023 року по 28.08.2023 року (виписка із медичної карти № 592832);

- з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року (виписка із медичної карти № 3866).

На підставі положень статей 64-б, 23-б та 2-б ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби (довідка військово-лікарської комісії від 25.09.2023 року № 18037).

Як зазначається позивачем, протягом періоду лікування додаткова грошова допомога згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова КМУ № 168) йому не виплачувалась, у зв`язку з чим він звернувся з відповідним рапортом з приводу нарахування і виплати цієї допомоги, зокрема, за період з 07.07.2023 року по 28.08.2023 року.

У подальшому позивач, через уповноваженого представника, звернувся до відповідача із запитом від 27.11.2023 року щодо причин невиплати додаткової грошової допомоги згідно з Постановою КМУ № 168, зокрема, за періоди проходження лікування з 07.07.2023 року по 28.08.2023 року та з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року.

Відповідей на вказані рапорт та адвокатський запит сторонами до суду не надано.

Під час розгляду цієї справи, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2024 року № 813, позивачу було виплачено додаткову грошову допомогу за періоди з 07.07.2023 року по 31.07.2023 року (25 днів) у розмірі 79435,48 грн та з 01.08.2023 року по 28.08.2023 року (28 днів) у розмірі 88967,74 грн, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення позивача від 16.04.2024 року № 4007/13/1574 і не заперечується позивачем.

Додаткова грошова допомога за період з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року, станом на момент прийняття судом цього рішення, позивачу не виплачена.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, а також стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до положень частини 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частина 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань кваліфікованим особовим складом, а також враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови КМУ № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється у порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про ведення воєнного стану в Україні" (затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року) в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Надалі Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України, воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався і триває на сьогодні.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

28.02.2022 року на виконання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про ведення воєнного стану в Україні", а також Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" була прийнята Постанова КМУ № 168.

Пунктом 1 Постанови КМУ № 168 (в редакції від 28.02.2022 року) було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Дана редакція пункту 1 Постанови КМУ № 168 неодноразово зазнавала змін протягом 2022 року, однак у кожній із редакцій пункт 1 Постанови КМУ № 168 передбачав, що розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виключно безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови КМУ № 168 (в редакції від 19.07.2022 року) було установлено, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 Постанови КМУ № 168 (застосовується з 24.02.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 8 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року встановлено у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100 000 гривень за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

Таким чином, Постановою КМУ № 168 визначено лише дві умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

При цьому суд зауважує, що Постанова КМУ № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини і факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами, складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Як вже зазначалося, відповідно до норм Постанови КМУ № 168 додаткова винагорода у розмірі до 100 000 гривень виплачується військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

За наявними у матеріалах справи доказами, позивач проходив лікування, зокрема, у період з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року (виписка із медичної карти № 3866).

Суд зауважує, що відповідачем жодним чином не заперечується факт отримання травми (поранення) позивачем під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , при виконанні ним обов`язків військової служби, та її пов`язаність із захистом Батьківщини, а так само факт проходження позивачем у зв`язку з отриманою травмою (пораненням) лікування, в тому числі у період з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на виплату додаткової грошової винагороди за Постановою КМУ № 168 у розмірі до 100 000 гривень за період з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (в тому числі у закордонних), включаючи час його переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Всупереч вимогам статті 77 КАС України відповідачем протилежного не доведено.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити таке.

У позовній заяві (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) представник позивача просить суд, зокрема, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, у розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні за наступний період лікування: з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року - 15 днів.

При цьому представником позивача не заявлено вимог щодо зобов`язання відповідача вчинити дії щодо нарахування і виплати цієї додаткової грошової винагороди.

Суд зазначає, що без зобов`язання відповідача до вчинення дій щодо нарахування та виплати додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування і невиплати йому додаткової винагороди саме по собі не призведе до відновлення порушених прав позивача.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в даній Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на викладене, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

У даному разі належним та ефективним способом захисту та відновлення порушених прав позивача, поряд із визнанням протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, буде зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу таку винагороду.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладені у цьому рішенні висновки суду та встановлені судом обставини, з метою забезпечення повного, належного і ефективного захисту прав позивача та реального їх поновлення, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України і задовольнити позовні вимоги шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні за наступний період лікування: з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року - 15 днів;

- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до Постанови КМУ № 168 в розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні за наступний період лікування: з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року - 15 днів.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, із застосуванням положень частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати ним понесено не було, отже, відшкодуванню вони не підлягають.

Керуючись положеннями Конституції України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановами Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", Указом Президента України "Про ведення воєнного стану в Україні", а також Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні за наступний період лікування з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року - 15 днів.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 100 000 гривень на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні за наступний період лікування: з 04.10.2023 року по 18.10.2023 року - 15 днів.

Повне судове рішення складене 23 квітня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч