Справа № 367/8694/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/8694/23 Головуючий у 1 інстанції - Одарюк М.П.
Суддя - доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 1251-23 від 14.10.2023 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 5100,00 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , за висновком військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.08.2023 (протокол № 171) солдат запасу ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби, за гр. ІІ, ст. 57 в наказу МОУ № 402.

31.08.2023 ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_1 вручено повістку про прибуття до ТЦК та СП на 04.09.2023. Останній не прибув на зазначену дату та час, на телефонні дзвінки не відповідав (про причини неприбуття не повідомив).

З 28.08.2023 по 04.09.2023 постанову ВЛК не оскаржував, документів про погіршення стану здоров`я не надавав.

03.10.2023 дані ОСОБА_1 передано до Національної поліції України з метою розшуку та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що порушує вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ст. 210-1 КУпАП.

Після розшукових заходів ОСОБА_1 прибув 13.10.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та надав документи, що підтверджують перебування на стаціонарному лікуванні з 05.09.2023 по 15.09.2023.

13.10.2023 начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, другий примірник протоколу № 1251 вручено ОСОБА_1 в порядку статті 254 КУпАП, де зазначено що розгляд справи відбуватиметься 14.10.2023 о 7:30 в каб. 20 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.10.20223 військовозобов`язаний не прибув в каб. № 20 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-які відомості про причину неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходили, на телефонні дзвінки не відповідав.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянув протокол у справі про адміністративні правопорушення від 13.10.2023 № 1251 та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення № 1251-23 від 14.10.2023 та постановив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 5100, 00 грн.

Зазначену (оскаржувану) постанову отримано 20.10.2023.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 13.10.2023 ОСОБА_1 було повторно вручено повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14.10.2023, по якій останній не прибув. На даний час документи, підтверджуючі поважні причини неприбуття ОСОБА_1 по повістці 14.10.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходили.

Вважаючи дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та постанову від 13.10.2023 № 1251 протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даними позовними вимогами.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач при винесенні постанови відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, а тому вона підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ст. 210-1 КУпАП визначає порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку), за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, згідно Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» було прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому як правильно зауважив суд першої інстанції порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності саме за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Як зазначалось вище, 31.08.2023 позивач під розписку отримав повістку про виклик на 04.09.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де зазначено, що в разі неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин його буде притягнуто до відповідальності згідно з законом, що не заперечується сторонами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 1251 від 13.10.2023, який був складений за участю позивача, ОСОБА_1 04.09.2023 не прибув по бойовій повістці до ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу під час мобілізації, поданий у розшук до Національної поліції України 03.10.2023, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії особливого періоду.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не оспорює того, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 04.09.2023, а вказує, що не з`явився на вказану дату до відповідача, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні з 05.09.2023 по 15.09.2023 у КНП «Дерматовенерологія». Медичні документи були надані працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 13.10.2023.

В той же час, колегія суддів вважає, що перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 05.09.2023 по 15.09.2023 не звільняє від обов`язку його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 04.09.2023, так як виписка із медичної карти хворого № 1856/1408 КНП «Дерматовенерологія» не охоплює дату (04.09.2023), на яку ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищевикладене спростовує доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не був повідомлений про дату, час і місце розгляду адміністративної справи спростовується копією протоколу про адміністративне правопорушення № 1251 від 13.10.2023, з якого вбачається, що позивач під особистий підпис був ознайомлений з датою, часом та місцем розгляду адміністративної справи, що також підтверджується і копією розписки про отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 07 год. 30 хв. 14.10.2023.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

Отже, вказані вище та всі інші аргументи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.12.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.