Справа № 440/4563/21
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2024 року

м. Київ

справа №440/4563/21

адміністративне провадження №Зі/990/43/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бучик А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шарапи В.М., ОСОБА_2, Берназюка Я.О. від участі у розгляді справи №440/4563/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати нечинною уточнюючу довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 № 9/1/186 від 19.01.2021, направлену до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області;

- визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по виготовленню та направленню до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області уточнюючої довідки № 9/1/186 від 19.01.2021;

- визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по скасуванню довідки № 12/387/фп68092 від 27.11.2020;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 відкликати уточнюючу довідку без її застосування, направлену до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за вихідним № 9/1/186 від 19.01.2021, як таку, що є нечинною, та підтвердити чинність довідки № 12/387/фп68092 від 27.11.2020 для її застосування, як чинну щодо здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021, у задоволенні позову відмовлено.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2021, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії: Шарапа В.М., ОСОБА_2, Берназюк Я.О.

Верховний Суд ухвалою від 27.01.2022 відкрив касаційне провадження у цій справі.

Згодом, у зв`язку із увільненням судді ОСОБА_2 від виконання обов`язків на період призову на військову службу, проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено новий склад колегії суддів: Шарапа В.М., Єзеров А.А., Берназюк Я.О.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява позивача про відвід суддів Шарапи В.М., ОСОБА_2, Берназюка Я.О. від участі у справі № 440/4563/21.

В обґрунтування заявленого відводу позивач, посилаючись на пункт 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначив, що судді: Шарапа В.М., ОСОБА_2, Берназюк Я.О. порушують норми процесуального права, оскільки відсутність здійснення процесуальних дій та відсутність ухвалення будь-яких судових рішень зазначеною колегією суддів у цій справі протягом надмірного часу з порушенням норм процесуального закону, дають підстави вважати об`єктивність вимог щодо відводу колегії суддів поважними, обґрунтованими та законними.

Ухвалою Верховного Суду від 26.04.2024 заяву позивача про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шарапи В.М., ОСОБА_2, Берназюка Я.О. визнано необґрунтованою та передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для її розгляду.

Постановляючи зазначену ухвалу, Верховний Суд виходив з того, що наведені позивачем підстави для відводу суддів Шарапи В.М. та Берназюка Я.О. є безпідставними, оскільки вони не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності суддів, а матеріали заяви не містять доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів.

Стосовно вимог заяви в частині заявленого відводу судді ОСОБА_2 зауважили, що такий не є суддею, який бере участь у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі №440/4563/21.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2024 заяву про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Шарапи В.М., ОСОБА_2, Берназюка Я.О. передано для вирішення судді Бучик А.Ю.

В обґрунтування заяви про відвід заявник зазначає, що судді Шарапа В.М., ОСОБА_2, Берназюк Я.О. порушують норми процесуального права, оскільки відсутність здійснення процесуальних дій та відсутність ухвалення будь-яких судових рішень зазначеною колегією суддів у цій справі протягом надмірного часу з порушенням норм процесуального закону, дають підстави вважати об`єктивність вимог щодо відводу колегії суддів поважними, обґрунтованими та законними.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про відвід, Верховний Суд виходить з такого.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36 КАС України, відповідно до частин першої-четвертої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЕСПЛ) у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У цьому випадку, є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява №4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року в справі «Олександр Волков проти України», заява №21722/11).

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід суддям Шарапі В.М., ОСОБА_2, Берназюку Я.О. у справі № 440/4563/21, вважаю, що доводи скаржника про їхню необ`єктивність та/або упередженість є безпідставними, адже в заяві не наведено, а судом не встановлено фактів прояву вказаними суддями прямої чи опосередкованої заінтересованості в результаті розгляду цієї справи. Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді цієї справи суддів Шарапи В.М. та Берназюка Я.О. та викликали б необхідність у їх відводі.

Щодо вимог заяви в частині заявленого відводу судді ОСОБА_2, зазначаю, що такий не є суддею, який бере участь у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 440/4563/21.

Верховний Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши доводи, наведені у заяві про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шарапи В.М., ОСОБА_2, Берназюка Я.О., вважаю, що ця заява не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шарапи В.М., ОСОБА_2, Берназюка Я.О. задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шарапи В.М., ОСОБА_2, Берназюка Я.О. у справі № 440/4563/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

............................

А.Ю. Бучик,

Суддя Верховного Суду