Справа № 200/4431/22
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року Справа№200/4431/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про зобов`язання вчинити дії щодо поновлення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат з 01.11.2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області. Позивач просив: 1) визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області щодо невиплати щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 01.11.2021 року. Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць.

Позов мотивовано тим, що позивач перебуває на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, як отримувач щомісячних страхових виплат.

Виплату щомісячних страхових виплат припинено з 01.11.2021 року.

Отже, позивач вважає що його права були порушені припиненням виплати щомісячних страхових виплат, у зв`язку із чим звернувся до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 24 жовтня 2022 року зупинено провадження в адміністративній справі № 200/4431/22 за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити дії щодо поновлення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат з 01.11.2021 року до остаточного перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду та до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції по справі № 200/6694/21-а.

Ухвалою від 27 березня 2024 року поновлено провадження в адміністративній справі № 200/4431/22 за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити дії щодо поновлення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат з 01.11.2021 року.

Ухвалою від 27 березня 2024 року, замінено первинного відповідача у справі № 200/4431/22 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3). Розгляд справи почато з початку.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, вказавши, що порядок здійснення страхових виплат страхових виплат внутрішньо переміщеним особам врегульовано Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VІІ та постановами Кабінету Міністрів України: Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509; Постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» якою установлено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з

Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509; Постанова Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2014 року № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595.

Відповідач вказує, що вищезазначеними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення нарахування та виплату страхових виплат потерпілим (особам, які мають право на виплати), які не перемістилися на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі.

Відповідно до статті 38 Закону № 1105-XIV ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не приймало участь в оглядах МСЕК ОСОБА_1 в період з 2015-2021 роки., оскільки такі огляди не проводились.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 24.03.2021 року серії 16ААА № 048349, виданої МСЕК так званої ДНР, позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності з 01.04.2021 року до 01.04.2023 року. Виданий документ, на думку представника відповідача, суперечить законодавству України, яке регулює питання та критерії встановлення інвалідності.

Відповідач також звертає увагу на тому, що Фонд соціального страхування України та його робочі органи, зокрема, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, не брали участь у складі МСЕК, якою встановлювалась втрата працездатності ОСОБА_1 в період 2015-2021 роки.

Згідно з пунктом 5 Положення № 1317, встановлення інвалідності заочно не проводиться у разі, коли вона спричинена нещасним випадком на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я) або професійним захворюванням.

Крім того, відповідачем зазначається, що позивач не позбавлений можливості пройти переогляд МСЕК відповідно до законодавства України, проте він цього не зробив та не робить з невідомих причин. До органу Фонду із заявою про отримання направлення на МСЕК для повторного переогляду з січня 2015 року по теперішній час не звертався.

Відповідно, орган Фонду не відмовляв позивачу у видані направлення на МСЕК.

Щодо підстави для створення юридичних наслідків довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, виданою «Міністерством охорони здоров`я ДНР Республіканський центр МСЕК» та визнання їх законними, відповідач зазначив наступне.

Для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється відповідно до законодавства України, при цьому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами на тимчасово окупованій території, які створені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до частини шостої статті 47 Закону № 1105-ХІV страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Як зазначено в Постанові Верховного суду від 23 листопада 2023 року № 200/6694/21-а Колегія суддів вважає, що органом Фонду з урахуванням вимог статей 46, 47 Закону № 1105-ХІV було правомірно припинено виплату щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 . Тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про протиправність зазначено рішення органу Фонду.

Колегія суддів Верховного Суду також звернула увагу на те, що застосування вимог частини сьомої статті 47 Закону № 1105-ХІV можливе за умов, що якщо потерпілому своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати з вини Фонду.

Проте таких обставини суди не встановили, лише зазначили, що виплати зупинені органом Фонду та не отримані позивачем за відсутності його (позивача) вини.

Жодним переліченим нормативним актом не обмежені права позивача ОСОБА_1 на проходження огляду МСЕК відповідно до законодавства України.

Отже, представник відповідача, вважає, що ОСОБА_1 та його представник не надав доказів неправомірності дій відповідача в період з 01.11.2021 року по день звернення до суду.

На підставі викладеного представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає, що управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області припинило виплату страхових сум ОСОБА_1 з 01.11.2021 року в порядку та у спосіб, встановлений діючим законодавством.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області у зв`язку із трудовим каліцтвом.

Вперше оглядом МСЕК від 12.12.2011 року позивачу було встановлено стійку втрату працездатності 20% строком з 23.11.2011 року до 01.01.2013 року ( довідка № 046775 серія 10 ААА). Переоглядом МСЕК від 14.01.2013 року позивачу повторно встановлено 20% втрати працездатності з 02.01.2013 року по 02.01.2015 року (довідка № 121748 серія 10 ААА).

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області від 23.01.2013 року № 0531/43572/43572/10 позивачу продовжено виплату страхових сум з 02 січня 2013 року по 02 січня 2015 року включно.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області від 08.01.2015 року № 0531/43572/43572/16 страхові виплати припинено з 03.01.2015 року у зв`язку із закінченням строку дії довідки МСЕК. Отже, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області припинило страхові виплати ОСОБА_1 в порядку та з підстав, передбачених законодавством України.

В подальшому позивач до первісного відповідача з питання наступного підтвердження МСЕК втрати працездатності не звертався.

27 квітня 2021 року ОСОБА_1 через адвоката ОСОБА_2 звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з питання поновлення йому страхових виплат, додавши до звернення копії документів, виданих на окупованій території.

Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 05.05.2021 року № 01-04/15-926 ОСОБА_1 повідомлено, що попередня втрата працездатності ОСОБА_1 встановлено з 02.01.2013 року по 02.01.2015 року. В подальшому для підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я позивач не звертався, що і стало причиною несплати страхових виплат. Документи МВСЕК, видані на території непідконтрольній українській владі не можуть створювати правових наслідків у відносинах між управлінням та ОСОБА_1 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року по справі № 200/6694/21-а було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Так, рішенням суду першої інстанції було визнано протиправною бездіяльність управління щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 02.01.2015 року; визнано протиправною та скасовано постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області від 08.01.2015 року № 0531/43572/43572/16; зобов`язано управління поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 02.01.2015 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області через виконавчу службу виконало у вересні 2022 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року по справі № 200/6694/21-а, але як стало відомо позивачу, з 01.11.2021 року знову припинило виплату регресу.

Постановою Верховного суду від 23 листопада 2023 року № 200/6694/21-а касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року та постанову першого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року (справа № 200/6694/21-а), позовну заяву ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області про визнання протиправної бездіяльності щодо невиплати щомісячних страхових виплат, зобов`язання поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 02.01.2015 з урахуванням раніше виплачених сум, допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати щомісячних страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць залишено без розгляду.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

01 січня 2023 року набув чинності Закон України від 03.09.1999 року № 1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі Закон № 1105), викладений в новій редакції. Відповідно до статті 4 Закону № 1105 уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку на виробництві (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України. В свою чергу Фонд соціального страхування України та управління Фонду реорганізовано шляхом їх приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Таким чином, з 01 січня 2023 року відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, що є відповідачем у справі, до Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області ().

Відповідно до вимог статті 173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 1 січня 2015 року діяв в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105-XIV).

Відповідно до пункту 3 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-ХІV (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення страхових виплат страхових виплат внутрішньо переміщеним особам врегульовано Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VІІ та постановами Кабінету Міністрів України: Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509; Постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» якою установлено, що призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з

Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509; Постанова Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2014 року № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595.

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги виданою «Міністерством охорони здоров`я ДНР Республіканський центр МСЕК» від 22.02.2017 року № 039857 ОСОБА_1 встановлено 20% втрати професійної працездатності з 03.02.2017 року по 01.03.2019 року.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги виданою «Міністерством охорони здоров`я ДНР Республіканський центр МСЕК» від 20.03.2019 року № 048171 ОСОБА_1 встановлено 25% втрати професійної працездатності з 01.03.2019 року по 01.04.2021 року.

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги виданою «Міністерством охорони здоров`я ДНР Республіканський центр МСЕК» від 24.03.2021 року № 048349 ОСОБА_1 встановлено 25% втрати професійної працездатності з 01.04.2021 року по 01.04.2023 року.

Отже, позивач отримував довідки про втрату професійної працездатності на тимчасово окупованій території в органах так званої ДНР.

Статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України від 15.04.2014 року № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 1207-VІІ).

Відповідно до статті 7 Закону № 1207-VІІ для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України (частина перша).

Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина друга).

Згідно зі статтею 9 цього Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Встановлення зав`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється відповідно до законодавства України, при цьому, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами на тимчасово окупованій території, які створені у порядку, не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків.

Так, як зазначалося вище, у цій справі позивач оспорює рішення відповідача про припинення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).

Відповідно до статті 30 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-ХІV) страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку (частина перша).

Страхові виплати складаються, зокрема із щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Згідно зі статтею 32 Закону № 1105-ХІV медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я (частина перша).

Ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства (частина друга).

Стаття 36 Закону № 1105-ХІV визначає, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження.

Відповідно до статті 46 Закону № 1105-ХІV здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються, зокрема в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 47 Закону № 1105-ХІV страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження втрати працездатності надавалися довідки які видані «Міністерством охорони здоров`я ДНР Республіканський центр МСЕК».

Отже, суд вважає, що управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області з урахуванням вимог статей 46, 47 Закону № 1105-ХІV було правомірно припинено виплату щомісячних страхових виплат.

Такої самої позиції дотримується й Верховний Суд у своїй постанові від 14 листопада 2023 року по справі № 200/6694/21-а.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizіdоu v. Turkey, 18.12.1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Тurkey, 10.05.2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 року) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001 року, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 року, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Отже, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 0440/6809/18.

Разом з цим, документи, видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, можуть братись до уваги судом як виняток та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2023 року у справі № 200/6694/21-а.

З огляду на викладене, суд не приймає у якості належного, допустимого та достовірного доказу довідки, які видані позивачу Міністерством охорони здоров`я ДНР Республіканський центр МСЕК.

Також суд, зазначає, що в Постанові Верховного суду від 23 листопада 2023 року № 200/6694/21-а, зазначено, що Колегія суддів вважає, що органом Фонду з урахуванням вимог статей 46, 47 Закону № 1105-ХІV було правомірно припинено виплату щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 . Тому суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про протиправність зазначено рішення органу Фонду.

Колегія суддів Верховного Суду також звернула увагу на те, що застосування вимог частини сьомої статті 47 Закону № 1105-ХІV можливе за умов, що якщо потерпілому своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати з вини Фонду.

Проте таких обставини суди не встановили, лише зазначили, що виплати зупинені органом Фонду та не отримані позивачем за відсутності його (позивача) вини.

Жодним переліченим нормативним актом не обмежені права позивача ОСОБА_1 на проходження огляду МСЕК відповідно до законодавства України.

За приписами частини другої статті 16 Закону України № 1105-XIV застраховані особи зобов`язані своєчасно повідомляти страховика (Фонд) про обставини, що впливають на умови або зміни розміру матеріального забезпечення та соціальних послуг.

ОСОБА_1 не дотримався вимог чинного законодавства, що також підтверджує відсутність неправомірних дій з боку відповідача

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити дії щодо поновлення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат з 01.11.2021 року, є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити дії щодо поновлення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат з 01.11.2021 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко