Справа № 520/34782/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

26 квітня 2024 р. справа № 520/34782/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання без повідомлення (виклику) осіб справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, заявник), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання солдату ОСОБА_1 направлення на МСЕК з метою визначення ступеню втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок отриманого поранення за результатами отриманої травми 16.12.2022р. (діагноз та постанова ВЛК зазначені в довідці №541 від 30.03.2023р) протиправною; 2) зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 направити солдата ОСОБА_1 на МСЕК, забезпечивши направленням відповідної форми та необхідними для проходження медико - соціальної експертної комісії документами.

Аргументуючи ці вимоги, зазначив, що позивач звернувся до керівництва військової частини НОМЕР_1 щодо надання йому направлення до медико-соціальної експертної комісії для визначення ступеню часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, оскільки одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, водночас отримав усну відмову. В інтересах позивача адвокат звернулася до відповідача з запитом №29-08/2 щодо надання позивачу направлення на МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності, водночас направлення позивачу не надано. Внаслідок ненадання направлення на МСЕК та не визначення ступеню втрати працездатності внаслідок отриманого поранення за результатами отриманої травми позивачу не було нараховано одноразову грошову допомогу у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , подав відзив у якому зазначив, що 07 грудня 2023 року позивач вибув до нового місця служби та не повідомив суд про переміщення до іншого місця служби, що має суттєве значення для вирішення спору, тому просив вирішити питання про заміну неналежного відповідача - військову частину НОМЕР_1 на належного відповідача. В доповнення до відзиву надав пояснення, що за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 з рапортом про надання направлення на проходження МСЕК до свого безпосереднього командира або вищого командування не звертався.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ЗСУ з 16.11.2022 року проходить військову службу в частині НОМЕР_1 згідно наказу № 318 від 16.11.2022 року зарахований до списків особового складу, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій-посвідчення серія НОМЕР_2 вд 06.04.2023р.

Згідно виписки № 1789722 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21.12.2022 року солдат ОСОБА_1 після отримання 16.12.2022р. мінно-вибухової травми був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні з 17.12.2022 по 21.12.2022р. у КНП "Міська клінічна лікарня № 6" Дніпровської міської ради.

21.12.2022року позивач був госпіталізований до КНП "Уманська центральна районна лікарня", де перебував на стаціонарному лікуванні по 30.12.2022 року.

В довідці військово-лікарської комісії КНП "Уманська ЦРЛ" № 4/1 від 30.12.2022р. встановлений діагноз та причинний зв`язок поранення з проходженням військової служби. Згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 р. - травма відноситься до легких. На підставі ст. 81 гр. 2 Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я терміном 30 календарних діб.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 9415 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Міська клінічна лікарня № 4 Дніпровської міської ради "з 18.03.2023 р. по 20.03.2023 р., 17.03.2023 у військовому шпиталі був оперований після чого направлений до військової частини, у зв`язку із тим, що стан погіршився, шпиталізований ургентно для оперативного лікування.

Згідно виписки від 30.03.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КП "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" КМР з 20.03.2023 по 30.03.2023р.

Згідно довідки військово-лікарської комісії КП "Криворізька міська клінічна лікарня №2" Криворізької міської ради № 541 від 30.03.2023р.встановлений діагноз та причинний зв`язок поранення з проходженням військової служби. Згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 р. - травма тяжкого ступеню. На підставі ст. 72 гр. 2 Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я терміном 30 календарних діб.

Згідно довідки від 09.02.2023 р. про обставини травми (поранення, контузій, каліцтва) солдат ОСОБА_1 07 лютого 2023 року одержав поранення під час виконання бойового завдання в Донецькій області.

До матеріалів справи наданий адвокатський запит, в якому зазначений адресат "Міністерство оборони України Військова частина НОМЕР_1 ", від 29 серпня 2023 року № 29-08/2, в якому адвокат просив надати адвокату Павленко М.О. та солдату ОСОБА_1 : довідку про обставини поранення, отриманого ОСОБА_1 16.12.2022р.; направлення для проходження ОСОБА_1 медико-соціальної експертної комісії для встановлення ступеню втрати ОСОБА_1 професійної працездатності без встановлення інвалідності; довідку про фактично виплачені грошові кошти за весь період служби за всіма видами грошового забезпечення та картку особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 . Повідомити адвоката Павленко М.О. та солдата ОСОБА_1 про результати розгляду цього адвокатського запиту засобами електронного зв`язку, а також поштовим повідомленням на вказані адреси.

Згідно наданого до матеріалів справ опису, накладної та трекінгу Укрпошти вбачається, що даний адвокатський запит був направлений на адресу Міністерства оборони України.

Також до матеріалів справи надана копія рапорту солдата ОСОБА_1 від 29.11.2023 року, адресованого командиру військової частини НОМЕР_1 з проханням направити його до медико-соціальної експертної комісії для встановлення ступеню втрати професійної працездатності без встановлення інвалідності, забезпечивши належними документами. До даного рапорту наданий опис зі штампом Укрпошти 30.11.2023 та накладна №294.

Відповідно до наданого відповідачем витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2023 року № 245 солдата ОСОБА_1 , колишнього номера обслуги 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 03 листопада 2023 року № 315-РС на посаду номера обслуги мінометного взводу роти підтримки розвідувального батальйону військової частини НОМЕР_3 , ВОС-143533А, вважати таким, що з 07 грудня 2023 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби, м. Костянтинівка Донецької області. З 07 грудня 2023 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_3 ( по особовому складу) від 03 листопада 2023 року № 315 -РС , припис від 07 грудня 2023 року № 1/321.

Стверджуючи про протиправну бездіяльність відповідача з приводу ненадання солдату ОСОБА_1 направлення до медико-соціальної експертної комісії для визначення ступеню часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, оскільки одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності на підставі п.7 Порядку "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 р. №975, заявник звернувся 01.12.2023 року до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.ст.17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, суверенітету України, територіальної цілісності України є справою всього Українського народу, обов`язком громадян України.

Суспільні відносини з приводу порядку виконання громадянами військового обов"язку унормовані приписами Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ "Про військовий обов"язок і військову службу", Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (затверджене Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008; далі за текстом - Положення №1153/2008), Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (затверджена наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009р. №170, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.08.2009р. за №438/16454; далі за текстом - Інструкція №170).

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ "Про військовий обов"язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.6 ст.2 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ "Про військовий обов"язок і військову службу" одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Частиною 1 ст.4 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ "Про військовий обов"язок і військову службу" визначено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України (затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124; далі за текстом - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України) рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Наведені вище положення передбачають право подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.

Командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань.

При цьому командир має приймати рішення та діяти на власний розсуд одноосібно приймаючи відповідні рішення за рапортом військовослужбовця.

Відносини з приводу розгляду звернень військовослужбовців додатково деталізовані нормами Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (затверджена наказом міністерства оборони України від 28.12.2016р. №735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.01.2017р. за №94/29962; далі за текстом - Інструкція №735).

Згідно з п.1 розділу ІІІ Інструкції №735 посадові особи органів військового управління, військових частин під час розгляду звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об`єктивного вирішення поставлених автором звернення питань, з`ясовувати та приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Інструкції №735 рішення, які приймаються за зверненнями, мають бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне й правильне рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

За правилами п.5 розділу ІІІ Інструкції №735 звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Як то згадано у п.7 розділу ІІІ Інструкції №735, відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №735 визначено, що рішення про відмову в задоволенні вимог або прохань, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на чинне законодавство і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, які вживались органом військового управління, військовою частиною для перевірки цього звернення. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка додається до матеріалів перевірки звернення.

У розумінні ч.1 ст.16 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (далі за текстом - ОГД, Виплата, Допомога).

Частиною 2 ст.16 Закону України №2011-ХІІ визначений перелік випадків призначення Виплати та перелік категорій отримувачів Виплати у співвідношенні (залежності) до категорій військовослужбовців згідно з Законом України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.164 Закону України №2011-ХІІ - застереження стосовно призначення Виплати, а умови набуття особою права на Виплату у різний час визначались: 1) відповідно до ст.16 Закону України №2011-ХІІ у редакції Закону України від 03.11.2006р. №328-V (діяла у період 01.01.2007р.-31.12.2013р.), 2) відповідно до ст.16 Закону України №2011-ХІІ у редакції п.п.1 п.2 розділу І Закону України від 04.07.2012р. №5040-VI (діяла у період 01.01.2014р.-31.12.2016р.), 3) відповідно ст.16 Закону України №2011-ХІІ у редакції п.п.9 п.1 розділу І Закону України від 06.12.2016р. №1774-VIII (діяла у період 01.01.2017р.-24.08.2022р.), відповідно до ч.2 ст.16 Закону України №2011-ХІІ у редакції Закону України від 29.07.2022р. №2489-ІХ (25.08.2022р. і по теперішній час).

Так, стосовно спірних правовідносин згідно з п."7" ч.2 ст.16 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідно до ч.3 ст. 16 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.

Згідно з ч.2 ст.16-2 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч.3 ст.16-3 Закону України №2011-ХІІ встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.9 ст.16-3 Закону України №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2014р. такий порядок затверджений постановою КМУ від 25.12.2013 р. №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі за текстом - Порядок №975).

Відповідно до абзацу 3 п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п.7. Порядку №975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідно до п.11. Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

Згідно з п.12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Процедури та механізми призначення, обчислення, нарахування та виплати в системі Міністерства оборони України платежів соціального характеру деталізовані нормами Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (затверджено наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014р. №530, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2014р. за №1294/26071; далі за текстом - Положення №530).

Згідно з вимогами Положення №530 у разі захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) в період проходження військової служби військовослужбовець направляється на медичний огляд до штатної ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби. Отриманий з штатної ВЛК витяг з протоколу засідання комісії про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання долучається до документів, які надсилаються для призначення одноразової грошової допомоги (пункт 4.8 цього розділу). Після проходження ВЛК у разі звернення військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби) лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я оформляє необхідні документи на МСЕК для встановлення йому групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності. Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам оформляє та подає в Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України командир військової частини ( п.4.7.).

Отже, згідно з вимогами Положення №530 лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я оформляє необхідні документи на МСЕК для встановлення військовослужбовцю групи інвалідності та (або) відсотка втрати працездатності.

Натомість, командир військової частини оформляє та подає в Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям.

Відповідно до приписів частини десятої статті 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, проведення медичного огляду військовослужбовців, наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402). Пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що направлення на медичний огляд проводиться: б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Згідно наданих документів позивач проходив військово-лікарську комісію КНП "Уманська ЦРЛ" № 4/1 від 30.12.2022р. та військово-лікарську комісію КП "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" Криворізької міської ради № 541 від 30.03.2023р.

У спірних правовідносинах позивач у тексті позову стверджує, що звертався до керівництва військової частини НОМЕР_1 щодо надання йому направлення до медико-соціальної експертної комісії для визначення ступеню часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, однак отримав усну відмову.

З наданих позивачем документів вбачається, що адвокатський запит від 29 серпня 2023 року № 29-08/2 адресований "Міністерству оборони України Військова частина НОМЕР_1 " надісланий поштою на адресу саме Міністерства оборони України. Докази надіслання даного адвокатського запиту на адресу військової частини НОМЕР_1 до матеріалів справи не надані.

Рапорт солдата ОСОБА_1 від 29.11.2023 року, адресований командиру військової частини НОМЕР_1 з проханням направити його до медико-соціальної експертної комісії для встановлення ступеню втрати професійної працездатності без встановлення інвалідності, забезпечивши належними документами, згідно наданих до позову документів направлений поштою 30.11.2023 року.

При цьому суд зазначає, що даний адміністративний позов підписаний адвокатом позивач 30.11.2023 року, тобто в день направлення рапорту поштою, та подано до суду 01 грудня 2023 року.

Під час розгляду даної справи доказів отримання цього рапорту військовою частиною до матеріалів справи не подано.

Відповідач у додаткових пояснення зазначає, що за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 з рапортом про надання направлення на проходження МСЕК до свого безпосереднього командира або вищого командування не звертався.

Приєднаними до справи доказами дана інформація наразі не спростована.

Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_1 , не було вчинено бездіяльності з огляду на обставини не отримання рапорту позивача.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Наведене засвідчує відсутність факту порушеного права (ущемленого інтересу) заявника, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

З приводу вирішення питання про заміну відповідача, суд зазначає, що позовні вимоги заявлені саме до Військової частини НОМЕР_1 , викладені доводи позову стосуються нерозгляду як усних рапортів позивача під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , так і письмового адвокатського запиту від 29 серпня 2023 року № 29-08/2, письмового рапорту позивача від 29.11.2023 року, адресованого саме Військовій частині НОМЕР_1 .

З наданих документів установлено, що позивач з 07 грудня 2023 року справи та посаду здав та вибув до нового місця служби, м. Костянтинівка Донецької області. З 07 грудня 2023 року виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 .

На підставі вищенаведеного підстав для заміни відповідача у порядку ст.48 КАС України не встановлено. Відтак клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача до задоволення не підлягає.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача - залишити без задоволення.

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Старосєльцева