Справа № 420/4187/24
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4187/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Голодняк Дарія Миколаївна, звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправною відмову у звільненні Військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 331;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 на підставі абз.7 підп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2023 позивач, бажаючи реалізувати своє право на звільнення в порядку абз.7 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи, подав рапорт на звільнення. На підтвердження обставини, які дають право на звільнення за наявності брата, який потребує постійного стороннього догляду та є особою з інвалідністю І групи до рапорту додані нотаріальні копії документів. Однак, відповідач відмовив у звільненні.

Дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби позивач вважає протиправними, що і стало підставою звернення до суду.

Ухвалою від 13.02.2024 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.02.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.

Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся з рапортом від 29.12.2023 на ім`я командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований вх. № 198 від 17.01.2024 стосовно звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи. У якості доказів на право звільнення з військової служби до рапорту додав: засвідчена копія паспорта ОСОБА_1 , засвідчена копія ІНН ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , засвідчена копія військового квитка ОСОБА_1 , засвідчена копія паспорта ОСОБА_2 , засвідчена копія ІНН ОСОБА_2 , витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 , засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , засвідчена копія довідки про поранення ОСОБА_2 , засвідчена копія посвідчення ОСОБА_2 , засвідчена копія довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_2 . Розглянувши додані разом рапортом ОСОБА_1 документи 22.01.2024 за вих. № 311 ОСОБА_1 була надана відповідь.

У зв`язку з потребою стороннього догляду за ОСОБА_2 ОСОБА_1 було повідомлено, що необхідно додати до існуючих документів документи про відсутність дружини, відсутність повнолітніх дітей та відсутність працездатних батьків, довідку про склад родини ОСОБА_2 , довідку про склад родини ОСОБА_1 .

Таким чином, для реалізації своїх прав на звільнення, йому необхідно додати до існуючих документів підтверджуючі документи про відсутність, крім ОСОБА_1 , інших осіб здатних здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

У зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про відсутність інших осіб, крім ОСОБА_1 здійснювати догляд за своїм братом, позивачу було відмовлено у звільненні з військової служби. Після отримання відповіді від військової частини ОСОБА_1 документи, які би підтверджували відсутність, крім ОСОБА_1 , інших осіб здатних здійснювати догляд за ОСОБА_2 не надав.

З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 з 04.03.2022.

29.12.2023 позивач звернувся до командира роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 із рапортом, у якому просив звільнити його з лав Збройних Сил України у зв`язку з сімейними обставинами згідно пп. «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». До рапорту додано:

копія військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 07.04.2022;

копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 03.03.2017;

витяг з реєстру територіальної громади щодо проживання ОСОБА_1 від 18.12.2023 № 2023/010342580;

копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ;

копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , виданого 06.10.1976;

копія паспорта громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 від 26.09.2012;

витяг з реєстру територіальної громади щодо проживання ОСОБА_2 від 25.11.2023 № 2023/009686935;

копія картки платника податків ОСОБА_2 ;

копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 , виданого 21.09.1979;

копія довідки про обставини травми ОСОБА_2 від 02.04.2023 № 1/1540;

копія довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 503663 від 17.11.2023 про встановлення ОСОБА_2 першої (І) «Б» групи інвалідності, травма пов`язана із захистом Батьківщини, потребує стороннього догляду;

копія посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_2 серії НОМЕР_7 від 12.12.2023.

Розглянувши рапорт про звільнення у зв`язку із сімейними обставинами Військова частина НОМЕР_1 листом від 22.01.2024 № 311 повідомила, що підставою для звільнення з військової служби під час дії воєнного стану для мобілізованих є необхідність здійснення постійного догляду за: [

хворою дружиною (чоловіком), дитиною; ,

батьками своїми чи дружини (чоловіка);

особою з інвалідністю І групи або її групи;

особою, яка за висновком медико-соціальної експертної лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Для звільнення військовослужбовець подає командиру рапорт про звільнення з посвідченими копіями документів, перелік яких залежить від конкретних обставин:

копія свідоцтва про одруження;

висновок МСЕК або ЛКК про необхідність здійснення постійно догляду;

копія свідоцтва про народження військовослужбовця або його дружини;

копія свідоцтва про народження дитини;

документ, що підтверджує здійснення догляду (наприклад - призначення компенсації за догляд, що призначається фізичній особі надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі);

довідка про склад сім`ї;

акт обстеження побутових умов особи, що потребує догляду, інші документи, що підтверджують відсутність інших осіб, здатних здійснювати догляд.

Відповідно частини 6 статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» догляд можна здійснювати тільки за членами своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

У зв`язку з потребою стороннього догляду за ОСОБА_2 догляд повинні здійснювати: дружина особи із інвалідністю 1 групи, працездатні батьки особи з інвалідністю 1 групи, повнолітні діти особи з інвалідністю 1 групи, або за рішенням суду про встановлення факту здійснення догляду.

Необхідно додатково додати документи про відсутність дружини, відсутність повнолітніх дітей відсутність працездатних батьків, довідку про склад родини ОСОБА_2 , довідку про склад родини ОСОБА_1

Для реалізації своїх прав на звільнення, необхідно додати до існуючих документів підтверджуючі документи про відсутність, крім ОСОБА_1 , інших осіб здатних здійснювати догляд ОСОБА_2 .

Вважаючи, що дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби за сімейними обставинами протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостою ст. 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).

У свою чергу, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Як вбачається з матеріалів справи 29.12.2023 позивач звернувся до командира роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 із рапортом, у якому просив звільнити його з лав Збройних Сил України у зв`язку з сімейними обставинами згідно пп. «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Отже, необхідною умовою для звільнення із служби під час воєнного стану на підставі вищевказаних обставин є необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду; відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Лише за наявності відповідних обставин та вказаних умов особа може бути звільнена через вказані сімейні обставини на підставі абз. 7 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Розглянувши рапорт про звільнення у зв`язку із сімейними обставинами Військова частина НОМЕР_1 листом від 22.01.2024 № 311 повідомила про необхідність надання до існуючих документів підтверджуючі документи про відсутність, крім ОСОБА_1 , інших осіб здатних здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що разом із рапортом надав вичерпний пакет документів, який підтверджує необхідність здійснення догляду за особою з І групою інвалідності та потребує постійного догляду.

При цьому, як встановлено судом позивачем при зверненні до відповідача із рапортом не було додано документи про відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

Твердження позивача про те, що абз. 7 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII не містить обов`язкової умови щодо доведення відсутності інших доглядачів є необґрунтованим та безпідставним.

Посилання позивача у позовній заяві про те, що дружина, мати та дочка ОСОБА_2 не можуть здійснювати догляд за ним суд не бере до уваги, оскільки документи на підтвердження даних обставин до рапорту не надавалися.

Оскільки на час розгляду рапорту від 29.12.2023 були відсутні необхідні умовою для звільнення із служби під час воєнного стану на підставі вищевказаних обставин, відповідач правомірно відмовив позивачу у звільненні з військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний