Справа № 480/7237/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2024 року Справа № 480/7237/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7237/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000 гривень за квітень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року пропорційно в розрахунку на місяць;
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000 гривень за квітень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року пропорційно в розрахунку на місяць.
3. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно п. 1 положення постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн за лютий, березень, квітень, липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року, за січень, лютий, березень, квітень та травень 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. за лютий, березень, квітень, липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року, за січень, лютий, березень, квітень та травень 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та відповідачем всупереч п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду позивачу нараховано не у повному обсязі, в його інтересах до відповідача подано адвокатський запит.
Відповідач листом від 17.06.2023 року повідомив, що позивачу виплачено суму додаткової грошової винагороди до 30 000 та до 100 000 грн. відповідно постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 року № 37 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України».
Позивач зазначає, що із довідки про грошове забезпечення вбачається, що йому за квітень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року не було виплачено додаткову грошову винагороду у розмірі до 30 000 грн. Також, із наданих до відповіді витягів із наказів, вбачається що позивач приймав участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони у лютому, березні квітні, липні, серпні, вересні, жовтні 2022 року, січні, лютому, березні, квітні та травні 2023 року.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що невиплата відповідачем у спірному періоді додаткової грошової винагороди у розмірі до 30 000 грн., а також, невиплата додаткової грошової винагороди із розрахунку до 100 000 грн порушує його право на отримання грошового забезпечення у повному обсязі, а тому звернувся до суду за захистом порушеного права.
Судом відкрито провадження в даній справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що додаткова винагорода підвищена до 100 000 (ста тисяч) гривень виплачується військовослужбовцям при особистому виконанні ними певних бойових завдань, які визначені чинним законодавством як бойові дії.
Чітке визначення бойових дій в чинному законодавстві відсутнє, але зміст цього визначення можна з`ясувати на підставі наказу командувача Національною гвардією України від 29.03.2022 року № 89 «Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України» та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18.08.2022 року № 504.
Для безпосередньої участі в бойових діях та/або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії військовослужбовцю недостатньо проходити службу у військовій частині, військовослужбовці якої приймають безпосередню участь в бойових діях, для цього необхідно особисто приймати участь в виконанні певних бойових завдань.
Виконання обов`язків військової служби позивачем жодним чином не було пов`язане з безпосередньою участю в бойових діях та/або забезпеченню здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, на які розповсюджується виплата збільшеної винагороди до 100 тис. грн.
Крім цього, відповідач зазначив, що починаючи із січня 2023 року Сумська область згідно з наказами головнокомандувача ЗСУ, до районів ведення бойових дій не входить, тому питання виплати збільшеної винагороди до 100 тис. грн. взагалі не розглядалося.
Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.
Ухвалами суду від 13.12.2023, від 24.01.2024, від 04.03.2024, від 20.03.2024, від 05.04.2023 та від 17.04.2024 у відповідача витребовувалися додаткові докази.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 232 від 16.11.2020 старшину ОСОБА_1 визнано таким, що приступив до виконання обов`язків з 16.11.2020 (а.с. 18).

Позивач вважає, що під час проходження служби йому додаткову грошову винагороду у розмірі до 30 000 грн. за квітень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року, а також додаткову грошову винагороду із розрахунку до 100 000 грн. за лютий, березень, квітень, липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року, за січень, лютий, березень, квітень та травень 2023 року виплачено не в повному обсязі, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

У Рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначив, що частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки" (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); а також, що з урахуванням вимог частини п`ятої статті 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина друга статті 17 Основного Закону України).

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Також, ч.2 ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» визначено, що Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Статтею 21 Закону України «Про Національну гвардію України» передбачено, що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі ст.1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Так, п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та якій неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (тут - зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 року № 271, від 22 березня 2022 року № 350, від 1 квітня 2022 року № 400) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Таким чином, додаткова винагорода відповідно до висновків Верховного Суду у зразковій справі №640/13029/22, яка передбачена Постановою № 168, встановлена на період дії воєнного стану, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовцям, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні. Правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, із здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.

Кабінет Міністрів України постановою від 7 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (яка набрала чинності 19 липня 2022 року та, за пунктом 2 цієї постанови, та застосовується з 24 лютого 2022 року) затвердив низку змін до Постанови № 168, зокрема у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінив словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; крім того, Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Згідно наведених норм керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Відповідно до статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ; тут - в редакції, викладеній згідно із Законом України від 16 липня 2021 року № 1702-ІХ) бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» і № 69 «Про загальну мобілізацію» та Постанови № 168 командувач Національної гвардії України Наказом № 89 від 29 березня 2022 року затвердив: Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України (Інструкція № 89); Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (Порядок № 89).

Також Міністерством внутрішніх справ України був прийнятий наказ від 18.08.2022 року № 504, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.09.2022 року за № 1037/38373 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України» (надалі по тексту-Порядок №504). Зазначений наказ був скасований на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 602 від 21.09.2022.

В подальшому наказом МВС від 26.01.2023 № 37 затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 р. за № 194/39250 (надалі по текст- Порядок №37).

З приводу Інструкції та Порядку, які затверджені наказом командувача Національної гвардії України від 29 березня 2022 року № 89, Верховний Суд у постанові від 22.11.2023 у справі №520/690/23 зазначив, що наказ командувача Національної гвардії України від 29 березня 2022 року № 89 (як і затверджені ним нормативні акти) не був опублікований, зате, як написано в цьому наказі, мав бути оголошений особовому складу Національної гвардії України в частині, що його стосується. Колегія суддів звернула увагу, що Наказ № 89 виданий до того, як була ухвалена Постанова № 793, а редакція пункту 1 (абзац другий) Постанови № 168 (на дату видання Наказу № 89) передбачала, що «виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)». Після того, як набрала чинність Постанова № 793, якою, Постанова №168 була доповнена пунктом 2-1, умови виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, відтак, мали бути визначені відповідним міністерством і такі спроби - протягом спірного в цій справі періоду - були.

На виконання пункту 2-1 Постанови № 168 та з метою визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України на період дії воєнного стану Міністерство внутрішніх справ України видало наказ від 18 серпня 2022 року № 504 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України» (Наказ/Порядок № 504).

Відповідно до пункту 3 зазначеного наказу, він (наказ) набирає чинності з дня його офіційного опублікування.

На основі інформації щодо публікації Наказу № 504, яка є на веб-сайті Верховної Ради України, цей Наказ, відповідно і затверджений ним Порядок, опубліковані 21 жовтня 2022 року. Водночас, 21 жовтня 2022 року набрав чинності також наказ Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2022 року № 602 «Про скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України від 18 серпня 2022 року № 504» .

З уваги на наведене колегія суддів Верховного Суду в постанові від 22.11.2023 у справі №520/690/23 дійшла висновку, що Порядок № 504 фактично не набрав чинності, тому не має підстав для того, щоб застосовувати цей нормативний акт до спірних правовідносин. Поза тим, Наказ № 89 (до якого згодом вносилися також зміни, зокрема згідно з наказом командувача від 19 грудня 2022 року № 481 щодо впорядкування виплати додаткової винагороди) залишається чинний і щонайменше протягом спірного періоду регулював ті питання, які необхідні для належного виконання пункту 1 Постанови № 168.

Аналізуючи написані вище положення пункту 2-1 Постанови № 168 у зіставленні з Наказом № 89 через призму того, чи правомірним (дозволеним, правним, легітимним) є застосування положень Інструкції № 89 та Порядку № 89 для визначення/підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів (як умови для виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, у розмірі до 100000,00 грн) колегія суддів Верховного Суду в постанові від 22.11.2023 у справі №520/690/23 дійшла висновку, що це застосування має як юридичне підґрунтя, так і раціональне пояснення. Командувач Національної гвардії України відповідальний за очолюване ним військове формування і Наказ № 89, який він видав в умовах дії воєнного стану на виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 і № 69 та Постанови № 168, має правну основу.

Отже, враховуючи зазначена, суд констатує, з 29 березня 2022 року для визначення/підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів підлягають застосуванню норми Інструкції № 89 та Порядку № 89, а з 01.02.2023 норми Порядку №37.

Так, відповідно до п.1 Порядку №89, під терміном «безпосередня участь військовослужбовця Національної гвардії України в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів» (далі бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії в районах ведення воєнних (бойових) дій, що визначаються Головнокомандувачем Збройних Сил України;

- бойових (спеціальних) завдань, згідно з бойовими розпорядженнями із всебічного забезпечення військових частин (підрозділів), в районі ведення воєнних (бойових) дій;

- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях України;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (в т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- бойових завдань із знешкодження (знищення) незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), диверсійно-розвідувальних сил та інших збройних формувань агресора (в т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- виконання завдань підрозділами артилерії з вогневого ураження противника;

- виконання завдань підрозділами протиповітряної оборони з ураження повітряних;

- здійснення польотів у районі ведення воєнних дій;

- ведення повітряного бою;

- здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (в т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- виконання групами розмінування завдань з розмінування або робіт з улаштування, нарощування, утримання інженерних загороджень на визначених об`єктах, рубежах, районах та позиціях.

Пунктом 2 Порядку №89 визначено, що для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Національної гвардії України у бойових діях або заходах використовуються такі документи:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або книга служби нарядів та подій, що відбувалися, або постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад або довідка командира військової частини про підтвердження безпосередньої участі відряджених (прикомандированих) військовослужбовців у бойових діях або заходах;

рапорт (донесення) командира підрозділу про у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (виконання бойових або спеціальних завдань). До рапорту долучаються список особового складу (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих (прикомандированих) підрозділів, військовослужбовців), які брали участь у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, періодів участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.

Крім того, можуть використовуватись такі документи:

витяг з наказу (бойового розпорядження) командувача Національної гвардії України, штабу оперативного (оперативно тактичного) угрупування в смузі відповідальності, начальника територіального управління, командира військової частини на виконання завдання з розмінування, у якому зазначається місце, час та поіменно особовий склад, який залучається до складу групи розмінування (знищення);

акт (витяг з формуляру загороджень) виконаних робіт з улаштування, нарощування, утримання інженерних загороджень на визначених об`єктах, рубежах, районах та позиціях;

інші документи, які можуть підтверджувати безпосередню участь у бойових діях та заходах.

Також, як зазначалося судом вище, з 01.02.2023 спірні правовідносини були врегульовані наказом МВС від 26.01.2023 № 37, яким було затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України. зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 р. за № 194/39250 (надалі по текст- Порядок №37).

Підпунктом 3 п.1 Порядку №37 передбачено, що у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Відповідно до п.3 Порядку №37, до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належить виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення військових частин (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовими розпорядженнями в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником (взаємного вогневого контакту);

3) завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки;

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових завдань з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;

8) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

9) бойових завдань з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії.

Пунктом 4 Порядку №37 визначено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або книга служби нарядів та подій, що відбувалися, або постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку), на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), періодів (кількості днів) участі військовослужбовця в бойових діях або заходах.

Таким чином, з усього наведеного вище можна зробити наступні висновки:

- додаткова винагорода підвищена до 100 000 (ста тисяч) гривень виплачується військовослужбовцям при особистому виконанні ними певних бойових завдань, які визначені чинним законодавством як бойові дії;

- чітке визначення бойових дій в чинному законодавстві відсутнє, але зміст цього визначення можна з`ясувати на підставі наказу командувача Національною гвардією України від 29.03.2022 року № 89 «Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України» та наказу Міністерства внутрішніх справ України від від 26.01.2023 № 37;

- для безпосередньої участі в бойових діях та/або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії військовослужбовцю недостатньо проходити службу у військовій частині, військовослужбовці якої приймають безпосередню участь в бойових діях, для цього необхідно особисто приймати участь в виконанні певних бойових завдань.

Аналізуючи зміст наведених норм законодавства, суд приходить висновку, що розмір виплати додаткової винагороди до 100 000 грн. залежить від кількості часу участі у таких діях та заходах.

Суд наголошує, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн. відповідно постанови КМУ № 168 за період: лютий, березень, квітень, липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року, за січень, лютий, березень, квітень та травень 2023 року.

Відтак предметом дослідження для суду є питання виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі саме у зазначений в позові період: лютий, березень, квітень, липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року, за січень, лютий, березень, квітень та травень 2023 року.

Так, судом встановлено, що 01.03.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №45, яким визначено вважати такими, що здійснили відхід з місця розташування ОКП ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для виконання заходів (завдань) із забезпечення правового режиму воєнного стану в межах визначених районів Чернігівської області: п.1.1 з 24.02.2022 головного сержанта ОСОБА_1 (а.с.19).

07.04.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №83, п.8.1 якого визначено вважати таким, що прибув із місця розташування ОКП ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 04.04.2022 головного сержанта ОСОБА_1 (а.с. 19 зворотній бік).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2022 №117 оголошено кількість діб для виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 в лютому 2022 1 доба; в березні 2022 27 діб (а.с. 65).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2022 №137 оголошено кількість діб для виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 в лютому 2022 4 доби; в березні 2022 4 доби; в квітні - 7 діб (а.с. 65 зворот. бік).

Як стверджує відповідач за вказану кількість діб у лютому квітні 2022 року позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду у збільшеному до 100000грн. розмірі (а.с. 89).

Так, матеріалами справи підтверджується, що додаткова винагорода у збільшеному розмірі за 1 добу лютого 2022 та 27 діб березня 2022, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2022 №117, була виплачена позивачу у травні 2022, що підтверджується розрахунково платіжною відомістю № 274 від 16.05.2022 та платіжним дорученням №712 від 16.05.2022 (а.с. 93 та зворот. бік).

Додаткова винагорода у збільшеному розмірі за 4 доби лютого 2022, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2022 №137, була виплачена позивачу у травні 2022, що підтверджується розрахунково платіжною відомістю № 311 від 26.05.2022 та платіжним дорученням №768 від 26.05.2022 (а.с. 92 та зворот. бік).

Додаткова винагорода у збільшеному розмірі за 4 доби березня 2022, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2022 №137, була виплачена позивачу у травні 2022, що підтверджується розрахунково платіжною відомістю № 313 від 27.05.2022 та платіжним дорученням №781 від 27.05.2022 (а.с. 94 та зворот. бік).

Додаткова винагорода у збільшеному розмірі за 7 діб квітня 2022, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2022 №137, була виплачена позивачу у травні 2022, що підтверджується розрахунково платіжною відомістю № 316 від 30.05.2022 та платіжним дорученням №789 від 30.05.2022 (а.с. 95 та зворот. бік).

Аналізуючи зазначені первинні документи суд приходить висновку, що позивачу за період з лютого по квітень 2022 було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям» у збільшеному розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно участі позивача у бойових діях.

При цьому, суд зазначає, що матеріали справи не містять будь яких доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дії в лютому квітні 2022, крім періодів, визначених наказами командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2022 №117 та від 24.05.2022 №137.

Відтак суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що 04.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №185, п.8.2 якого визначено вважати таким вибув для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України 04.07.2022 головного сержанта ОСОБА_1 (а.с.20).

08.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №189, п.6.1 якого визначено вважати таким прибув після ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України 08.07.2022 головного сержанта ОСОБА_1 (а.с.20 зворотній бік).

10.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №191, п.6.1 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України з 10.07.2022 (а.с.21).

13.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №196, п.8.2 якого визначено, що позивач прибув після ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України з 13.07.2022 (а.с.21 зворотній бік).

16.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №199, п.9.2 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України з 16.07.2022 (а.с.22).

22.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №205, п.8.3 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України з 22 по 25.07.2022 (а.с.22 зворотній бік).

30.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №213, п.7.1 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 29.07.2022 по 01.08.2022 (а.с.23).

16.08.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №230, п.16.2 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 16.08.2022 по 19.08.2022 (а.с.23 зворотній бік).

22.08.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №236, п.9.2 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу оборони 2 полку Національної гвардії України з 22.08.2022 по 25.08.2022 (а.с.24).

28.08.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №242, п.7.3 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 28.08.2022 по 31.08.2022(а.с.24 зворотній бік).

03.09.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №248, п.11.3 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 03.09.2022 по 06.09.2022 (а.с.25).

09.09.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №254, п.15.6 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 09.09.2022 по 12.09.2022 (а.с.25 зворотній бік).

15.09.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №262, п.12.3 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 15.09.2022 по 18.09.2022 (а.с.26).

27.09.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №278, п.10.2 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 27.09.2022 по 30.09.2022 (а.с.26 зворотній бік).

15.10.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №296, п.9.5 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 15.10.2022 по 18.10.2022 (а.с.27).

21.10.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №302, п.11.6 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 21.10.2022 по 24.10.2022 (а.с.27зворотній бік).

27.10.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №308, п.9.5 якого визначено, що позивач вибув для ведення бойових дій відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 27.10.2022 по 30.10.2022 (а.с.28).

Аналізуючи зміст наказів від 04.07.2022 №185, від 08.07.2022 №189, від 10.07.2022 №191, від 13.07.2022 №196, від 16.07.2022 №199, від 22.07.2022 №205, від 30.07.2022 №213, від 16.08.2022 №230, від 22.08.2022 №236, від 28.08.2022 №242, від 03.09.2022 №248, від 09.09.2022 №254, від 15.09.2022 №262, від 27.09.2022 №278, від 15.10.2022 №296, від 21.10.2022 №302, від 27.10.2022 №308, суд приходить висновку, що позивач з липня 2022 по жовтень 2022 року приймав участь у бойових діях у періодах зазначених у наказах.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 , питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

Ніким іншим, окрім командування відповідної військової частини, питання безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, підтверджено бути не може. По цій справі судом встановлено, що перелічені накази командира ВЧ НОМЕР_1 містять формулювання щодо направлення позивача саме для участі у бойових діях.

При цьому, відповідно до п.2 Порядку №89 бойовий наказ (бойове розпорядження) є документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців Національної гвардії України у бойових діях або заходах.

Також, суд наголошує, що відповідач у відзиві на адміністративний позов не спростовує належними та допустимими доказами відомостей зазначених ним самим же у наведених наказах.

Посилання відповідача на те, що позивач не приймав участь саме в тих діях, за участь у яких передбачена спірна винагорода, суд вважає необґрунтованим. Оскільки саме керівник відповідача підписав вказані накази, визначивши участь позивача в бойових діях, жодних приміток або посилань на те, що вказані бойові дії мали інший характер, ніж ті, що визначені у постанові КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168, керівник відповідача не зазначив. Окрім того, навіть враховуючи прийняття вказаних наказів, відповідачем не вживались жодні дії щодо надання будь яких пояснень та доказів того, що позивач, відповідно до вище вказаних наказів, приймав участь у бойових діях, які, за своєю суттю, є відмінними (як вважає відповідач) від тих, що зазначені у постанові КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що позивач має право на додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у збільшеному розмірі до 100 000 грн за періоди участі позивача у бойових діях визначених вище вказаними наказами, починаючи з липня 2022 року по жовтень 2022.

Відповідно до довідки №55 про розміри та складові грошового забезпечення позивача за спірний період, складеної відповідачем та підписаної командиром відповідача, судом встановлено, що у спірному періоді з липня по жовтень 2022 позивачу не нараховувалася та не виплачувалася додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у збільшеному розмірі до 100 000 грн (а.с.17 звор. бік). Жодних інших доказів на вимогу суду відповідач не надав щодо вказаної позовної вимоги. Матеріали справи не містять доказів нарахування та виплати відповідачем збільшеної додаткової грошової винагороди позивачу у відповідності до вище вказаних наказів.

Таким чином, суд приходить висновку, що відповідачем у зазначені періоди протиправно не було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Крім того, судом встановлено, що 15.01.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №17, п.6.5 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2-го полку Національної гвардії України з 15.00 14.01.2023 до 9.00 21.01.2023, підстава бойовий наказ від 14.01.ю2023 №2 (а.с.29).

Відповідно до витягу з бойового наказу від 14.01.2023 позивачу наказано: «в період з 14.01.2023 по 21.01.2023 включно перейти в підпорядкування командиру розрахунку БпЛА …з метою прикриття їх дій під час виконання ними завдань за призначенням» (а.с. 126 зворот. бік).

04.02.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №39, п.5.5 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 - го полку Національної гвардії України з 17.00 03.02.2023 до окремого розпорядження, підстава бойовий наказ від 03.02.2023 №7 (а.с.29 зворотній бік).

Відповідно до витягу з бойового наказу від 03.02.2023 призначено мобільно вогневу групу у складі «…. військовослужбовців за рахунок наявних сил і засобів, озброєних…..з бойовим завданням з протиповітряного прикриття… та забезпечити ведення боротьби із засобами повітряного нападу противника, особливо крилатими ракетами та БпЛА типу «Shahed 136», з 04.02.2023 визначеній МВГ приступити до виконання бойового завдання з протиповітряного прикриття об`єкту критичної інфраструктури». (а.с. 117 зворот. бік).

06.02.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №41, п.6.4 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 - го полку Національної гвардії України з 08.00 06.02.2023 до 08.00 09.02.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.30).

12.02.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №47, п.3.4 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 12.02.2023 до 08.00 15.02.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.30 зворотній бік).

18.02.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №53, п.3.5 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 18.02.2023 до 08.00 21.02.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.31).

24.02.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №59, п.4.8 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 24.02.2023 до 08.00 27.02.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.31 зворотній бік).

05.03.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №68, п.4.3 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 05.03.2023 до 08.00 08.03.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.32).

11.03.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №78, п.3.7 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 11.03.2023 до 08.00 14.03.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.32 зворотній бік).

20.03.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №87, п.5.5 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 20.03.2023 до 23.00 08.03.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.33).

26.03.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №96, п.4.3 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 26.03.2023 до 08.00 29.03.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.33 зворотній бік).

01.04.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №105, п.3.7 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 01.04.2023 до 08.00 04.04.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.34).

07.04.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №111, п.7.7 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 07.04.2023 до 08.00 10.04.2023, підстава бойовий наказ від 14.10.2022 №273 (а.с.34 зворотній бік).

Відповідно до витягу з бойового наказу від 14.10.2022 «з метою підвищення ефективності боротьби з «дронами - камікадзе» типу «Shahed 136» та інших ударних БпЛА та недопущення їх застосування по об`єктам критичної інфраструктури, енергетичної промисловості командиру взводу спеціального призначення 2 полку НГУ: своїм рішенням призначити мобільно вогневу групу у складі ... військовослужбовців за рахунок наявних сил і засобів». (а.с. 119).

15.04.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №120, п.6.6 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 06.00 15.04.2023 до 18.00 23.04.2023, підстава бойовий наказ від 14.04.2023 №54 (а.с.35).

Відповідно до витягу з бойового наказу від 14.04.2023: «командиру вСпП з метою проведення режимно обмежувальних заходів призначити особовий склад для виконання завдань на тимчасових блокпостах: пд.окол. Велика Доч….: головного сержанта ОСОБА_1 » (а.с. 115).

26.04.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №134, п.9.9 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 10.00 26.04.2023 до 08.00 27.04.2023, підстава бойовий наказ від 26.04.2023 №55 (а.с.35 зворотній бік).

Відповідно до витягу з бойового наказу від 26.04.2023: «командиру взводу спеціального призначення 2 полку НГУ у складі…. військовослужбовців: головного сержанта ОСОБА_1 …з …26.04.2023 розпочати переміщення в район …., увійти у взаємодію з …та бути у готовності до проведення контр диверсійних заходів у визначеному районі …» (а.с. 117).

03.05.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №141, п.6.7 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 18.00 03.05.2023 до 19.30 04.05.2023, підстава бойовий наказ від 01.05.2023 №62 (а.с.36).

Відповідно до витягу з бойового наказу від 01.05.2023: «До ведення демонстраційних дій залучити військовослужбовців вСпП: головного сержанта ОСОБА_1 » (а.с. 118).

05.05.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №143, п.7.11 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 11.05.2023 до 08.00 14.05.2023, підстава бойовий наказ від 22.03.2023 №36 (а.с.36 зворотній бік).

11.05.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №149, п.7.11 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 08.00 11.05.2023 до 08.00 14.05.2023, підстава бойовий наказ від 22.03.2023 №36 (а.с.37).

Відповідно до витягу з бойового наказу від 22.03.2023 «з метою підвищення ефективності боротьби з «дронами - камікадзе» противника типу «Shahed 136» («Герань 2») та інших ударних БпЛА та недопущення їх застосування по об`єктам критичної інфраструктури, енергетичної промисловості командиру вСпП 2 полку НГУ: своїм рішенням призначити мобільно вогневі групи у складі ... військовослужбовців за рахунок наявних сил і засобів, озброєних …..з бойовим завданням з протиповітряного прикриття …..та забезпечити ведення боротьби із засобами повітряного нападу противника, особливо крилатими ракетами та БпЛА типу «Shahed 136». (а.с. 118 звор. бік).

16.05.2023 командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №154, п.6.8 якого визначено, що позивач вибув для виконання бойових завдань відповідно до бойового наказу 2 полку Національної гвардії України з 06.00 16.05.2023 до окремого розпорядження, підстава бойовий наказ від 15.05.2023 №73 (а.с.37 зворотній бік).

Відповідно до витягу з бойового наказу від 15.05.2023: «командиру вСпП з метою проведення режимно обмежувальних заходів призначити особовий склад для виконання завдань на тимчасових блокпостах: пд.окол. Велика Доч….: головного сержанта ОСОБА_1 » (а.с. 115 звор. бік).

Також на вимогу суду відповідачем було надано витяги з Журналу бойових дій №299, якими підтверджується бойові дії під час виконання бойових завдань: 23.03.2023 згідно бойового наказу від 22.03.2023 №36; 04.02.2023 згідно бойового наказу від 03.02.2023 №7; 14.01.2023 згідно бойового наказу від 14.01.2023 №2.

Отже з перелічених вище документів у їх сукупності, суд доходить висновку, що за спірний період січень травень 2023 підтверджується безпосередня участь позивача у бойових діях та відповідних заходах під час виконання бойових завдань згідно наказів командира ВЧ НОМЕР_1 :

- від 15.01.2023 №17 на підставі бойового наказу від 14.01.2023 №2, журнал бойових дій за 14.01.2023 (а.с. 29, 119, 150);

- від 04.02.2023 №39 на підставі бойового наказу від 03.02.2023 №7, журнал бойових дій за 14.01.2023 (а.с. 29 звор. бік, 117 звор. бік, 149 звор. бік).

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем у зазначені періоди протиправно не було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 у збільшеному розмірі до 100 000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях під час виконання бойових завдань згідно наказів від 15.01.2023 №17 та від 04.02.2023 №39.

При цьому суд зазначає, що не кожне бойове завдання передбачає безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів. Безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів повинна підтверджуватись відповідними документами, визначеними Порядком №37.

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази, які б підтверджували безпосередню участь позивача як військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з січня по травень 2023, крім періоду, що відображений у Журналі бойових дій, відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Суд також звертає увагу, що з метою дотримання такого принципу адміністративного судочинства як «офіційне з`ясування всіх обставин справи», судом у цій справі були прийнято шість ухвал про витребування доказів у відповідача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000 гривень за квітень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року пропорційно в розрахунку на місяць та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000 гривень за квітень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року пропорційно в розрахунку на місяць, суд зазначає наступне.

Так, згідно змісту позовної заяви позивач наголошує, що у періоди квітень 2022 року, березень, квітень та травень 2023 року відповідачем йому не було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що 03.05.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №142 про виплату головному сержанту ОСОБА_1 , контролеру (гранатометнику) винагороди в розмірі 30 000 грн із розрахунку на місяць (пропорційно дням виконання службово-бойових завдань) у період дій воєнного стану за квітень 2022 року (а.с.66 звор.бік).

Виплата зазначеної додаткової грошової винагороди за квітень 2022 в розмірі 30000 грн була здійснена в травні згідно розрахунково платіжної відомості №261 від 05.05.2022 та платіжного доручення №634 від 05.05.2022 (а.с. 98 та звор.бік).

08.08.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №448 про виплату головному сержанту ОСОБА_1 контролеру (гранатометнику) винагороди в розмірі 30 000 грн із розрахунку на місяць (пропорційно дням виконання службово-бойових завдань) (31 доба) у період дії воєнного стану за березень 2023 року (а.с.72).

Виплата зазначеної додаткової грошової винагороди за березень 2023 в розмірі 30000 грн була здійснена у вересні 2023 згідно розрахунково платіжної відомості №1194 від 27.09.2023 та платіжної інструкції №2277 від 29.09.2023 (а.с. 148 та звор.бік).

21.06.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №193 про виплату головному сержанту ОСОБА_1 , контролеру (гранатометнику) винагороди в розмірі 30 000 грн із розрахунку на місяць (пропорційно дням виконання службово-бойових завдань) у період дій воєнного стану у квітні 2023 року (9 діб) та у травні 2023 року (16 діб)(а.с.73 звор.бік).

30.08.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №492 про виплату головному сержанту ОСОБА_1 , контролеру (гранатометнику) винагороди в розмірі 30 000 грн із розрахунку на місяць (пропорційно дням виконання службово-бойових завдань) (21 доба) у період дій воєнного стану за квітень 2023 року (а.с.72 звор.бік).

10.10.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №614 про виплату головному сержанту ОСОБА_1 , контролеру (гранатометнику) винагороди в розмірі 30 000 грн із розрахунку на місяць (пропорційно дням виконання службово-бойових завдань) (15 діб) у період дій воєнного стану за травень 2023 року (а.с.73).

Виплата додаткової грошової винагороди за квітень 2023 в розмірі 30000 грн була здійснена: за 9 діб у червні 2023 згідно розрахунково платіжної відомості №742 від 26.06.2023 та платіжної інструкції №1232 від 26.06.2023 (а.с. 96 та звор.бік); за 21 добу у вересні 2023 згідно розрахунково платіжної відомості №1194 від 27.09.2023 та платіжної інструкції №2277 від 29.06.2023 (а.с. 148 та звор.бік).

Виплата додаткової грошової винагороди за травень 2023 в розмірі 30000 грн була здійснена: за 16 діб у червні 2023 згідно розрахунково платіжної відомості №742 від 26.06.2023 та платіжної інструкції №1232 від 26.06.2023 (а.с. 98 та звор.бік); за 15 діб у жовтні 2023 згідно розрахунково платіжної відомості №1291 від 17.10.2023 та платіжної інструкції №2518 від 23.10.2023 (а.с. 147 та звор.бік).

Аналізуючи зазначені первинні документи суд приходить висновку, що позивачу у спірний період було нараховано та виплачено в повному обсязі додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям» під час дії воєнного стану у розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про відповідність дій відповідача щодо нарахування і виплати грошового забезпечення (в тому числі і додаткової винагороди) позивачу у спірний період критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у наведеній частині позову.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 у розмірі до 100 000 грн за липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів та за січень, лютий 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, під час виконання бойових завдань згідно наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.01.2023 №17 та від 04.02.2023 №39 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 у розмірі до 100 000 грн. за липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів та за січень, лютий 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, під час виконання бойових завдань згідно наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 15.01.2023 №17 та від 04.02.2023 №39.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн за липень 2022 року, серпень 2022, вересень 2022, жовтень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів та за січень 2023, лютий 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, під час виконання бойових завдань згідно наказів командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 15.01.2023 №17 та від 04.02.2023 №39.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн за липень 2022 року, серпень 2022, вересень 2022, жовтень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів та за січень 2023, лютий 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, під час виконання бойових завдань згідно наказів командира Військової частини Національної гвардії України 3022 від 15.01.2023 №17 та від 04.02.2023 №39.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек