Справа № 140/1649/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1649/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУНП у Волинській області, відповідач) про зобов`язання ГУНП у Волинській області зарахувати позивачу період служби в податковій міліції з 28 вересня 2012 року по 24 вересня 2021 року до вислуги років в Національній поліції, здійснити позивачу перерахунок і виплату грошового забезпечення з урахуванням усіх надбавок і оплачуваної відпустки, починаючи з дати зарахування на службу до Національної поліції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ГУНП у Волинській області №149 від 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 призначено на посаду оперативного уповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області, а наказом №1933о/с Національної поліції України від 30 листопада 2023 року поновлено у званні полковника поліції.

До призначення в Національну поліцію, позивача з 13 липня 2001 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 28 вересня 2012 року був відряджений для подальшого проходження служби в податкову міліцію Головного управління податкової міліції ДПС України, яку закінчив в Головному управлінні ДФС Волинської області.

Зазначає, що у нього наявна календарна вислуга в 21 рік, 8 місяців, 02 дні, а з урахуванням пільгової як учасника бойових дій 22 роки, 04 місяці, 26 дні, оскільки наказом від 24 вересня 2021 року №129 його було звільнено з посади начальника відділу координаційного забезпечення податкової міліції ГУ ДФС у Волинській області та з податкової міліції у званні полковника за скороченням штатів, за ліквідації податкової міліції і Головного управління ДФС України у Волинській області.

Повідомляє, що 17 січня 2024 подав відповідачу рапорт про зарахування періоду проходження служби в податковій міліції з 28 вересня 2012 року по 24 вересня 2021 року до вислуги поліцейського, але 26 січня 2024 року отримав у такому зарахуванні.

Вважає, що при призначенні на посаду в Луцьке управління ГУНП у Волинській області відповідач помилково не зарахував йому до календарної вислуги, періоду служби в податковій міліції за рапортом від 17 січня 2024 року, у зв`язку із чим просить адміністративний позов задовольнити повністю (арк. спр. 1-2).

Представником відповідача подано відзив на позовному заяві від 26 лютого 2024 року №129/26/01-2024, у якому позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що наказом ГУНП в області від 25 жовтня 2023 року №411 о/с, позивачу відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки станом на 24 жовтня 2023 року - 13 років 00 місяців 01 день.

Вказує, що частина друга статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції. Цей перелік не містить службу в податковій міліції та разом з тим, податкова міліція у період з 01 жовтня 2012 року по 24 вересня 2021 року не входила до складу органів внутрішніх справ, відтак відсутні правові підстави для зарахування вказаного періоду до стажу служби в поліції.

У зв`язку із чим, ГУНП у Волинській області вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання ГУНП у Волинській області зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у податкові міліції та провести перерахунок і виплату грошового забезпечення, є необґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити (арк. спр. 15-16)

У запереченні від 04 березня 2024 року позивач підтримав вимоги, зазначені у позовній заяві та додав, що наявна усталена правова позиція Верховного Суду щодо вирішення даного спору (арк. спр. 22)

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 12).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, наказом ГУНП у Волинській області №149 від 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 призначено на посаду оперативного уповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області та наказом ГУНП у Волинській області від 25 жовтня 2023 року №411 о/с, позивачу встановлено стаж служби в поліції станом на 24 жовтня 2023 року 13 років 00 місяців 01 день.

У відповідності до трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка видана ОСОБА_1 , до призначення в Національну поліцію, з 13 липня 2001 року проходив службу в органах внутрішніх справ та наказом НАВСУ №129 о/с від 28 вересня 2012 року був відряджений для подальшого проходження служби в податкову міліцію Головного управління податкової міліції ДПС України (запис від 01 жовтня 2012 року) та наказом від 24 вересня 2021 року №129 позивача було звільнено з посади начальника відділу координаційного забезпечення податкової міліції ГУДФС у Волинській області та з податкової міліції у званні полковника за скороченням штатів, за ліквідації податкової міліції і Головного управління ДФС України у Волинській області (арк. спр. 3-5).

ОСОБА_1 17 січня 2024 року подав рапорт до ГУ НП у Волинській області із проханням зарахувати до вислуги років у Національній поліції період проходження служби в податковій міліції з дня зарахування на службу та призначення на посаду оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності Луцького РУП ГУНП у Волинській області (арк. спр. 6-7).

Відповідачем 25 січня 2024 року надано відповідь №235/05/12/1-2024 у якій проінформовано, що зарахування стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, здійснюється відповідно до частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначений вичерпний перелік державних органів, в який зараховується до стажу служби в поліції, у зв`язку із чим службу в органах податкової міліції не може бути зараховано до стажу служби в поліції (арк. спр. 8).

Уважаючи таку відмову протиправною та такою, що суперечить чинному законодавству, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII ).

Відповідно до статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 2 Закону №580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною першою статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР (частина друга статті 78 Закону №580-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 78 Закону № 580-VIII порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами пунктів 3-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України ''Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей'' від 23 грудня 2015, року який набрав чинності 29 грудня 2015 року, пункту 15 розділу XI ''Прикінцеві та перехідні положення'' Закону України ''Про Національну поліцію'' доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України ''Про міліцію'', зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України ''Про Національну поліцію''.

Відповідно до статті 19 Закону України від 04 грудня 1990 року №509-XII ''Про державну податкову службу в Україні'' (далі - Закон №509-XII) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданням податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання, виявлення та припинення корупційних правопорушень в органах державної податкової служби; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Згідно зі статтями 24, 26 Закону №509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України ''Про міліцію''.

Предметом спору у даній справі є зарахування стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції.

Так, дослідженню на предмет законності підлягає відмова ГУНП у Волинській області від 25 січня 20243 року, яка зокрема містить єдину підставу для відмову зарахувати до стажу служби в поліції період служби в органах податкової служби, як то відсутність у статті 78 Закону України №509-ХІІ такого виду служби як служба в податковій міліції.

Як вже зазначалося судом раніше, згідно зі статтею 78 Закону №580-VIII до служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України.

Законом України від 05 липня 2012 року №5083-VI "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII, крім частини четвертої статті 17, абзаців 2, 3 частини другої статті19, пунктів 1, 2 частини першої статті 21 цього Закону, які втрачають чинність з дня набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України, та внесено зміни до Податкового кодексу України.

Пунктами 348.1, 348.2 статті 348 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є:

запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення;

розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері;

забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (п.348.2 ст. 348 ПК України).

В свою чергу пункт 353.1 статті 353 ПК України встановлено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Системний аналіз повноважень, завдань та функцій цих органів свідчить, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції, що дає підстави для висновку про тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції.

З огляду на наведене, суд вважає, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Водночас статями 353, 356 ПК України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ; на них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України ''Про Національну поліцію'' та Законом України ''Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист''.

Питання наявності правових підстав для зарахування поліцейському стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції вже досліджувалося Верховним Судом. Так, 7 жовтня 2020 року Верховний Суд ухвалив постанову в справі №826/16143/18 за схожих фактичних обставин справи і правового регулювання спірних відносин.

У наведеній постанові, проаналізувавши повноваження, завдання та функції податкової міліції та відповідних підрозділів поліції, Верховний Суд дійшов висновку, що ці органи здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Враховуючи зазначене, Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби. Зрештою у контексті спірних правовідносин у справі №380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Така правова позиція надалі підтримана Верховним Судом у постановах від 13 серпня 2021 року у справі №440/1564/20, від 11 листопада 2021 року у справі №280/1546/21, від 02 червня 2022 року у справі 280/8419/20, від 22 грудня 2022 року у справі №380/8659/20.

Відтак, відповідач, відмовляючи у зарахуванні періоду служби позивача у податковій міліції, діяв, не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначені чинним законодавством, чим допустив бездіяльність, внаслідок якої порушив право позивача на отримання надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, гарантованої приписами статті 78 Закону №580-VIII.

Також суд зауважує, що під час здійснення аналізу матеріалів справи, а саме трудової книжки позивача, судом встановлено, що наказом НАВСУ №129 о/с від 28 вересня 2012 року ОСОБА_1 був відряджений для подальшого проходження служби в податкову міліцію Головного управління податкової міліції ДПС України, однак запис здійснено від 01 жовтня 2012 року. Отже, суд вважає за доцільне керуватись датою здійснення запису у трудовій книжці, а не датою винесення наказу щодо такого відрядження.

Стосовно позовної вимоги про здійснення позивачу перерахунку і виплату грошового забезпечення з урахуванням усіх надбавок і оплачуваної відпустки, починаючи з дати зарахування на службу до Національної поліції суд зазначає наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом» (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Також, суд зазначає, що спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду в межах даної справи, зарахування позивачу до вислуги років у поліції, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції з 01 жовтня 2012 року по 24 вересня 2021 року буде вважатися належним виконанням судового рішення.

Позивачем не доведено, що відповідачем, у разі зарахування позивачу вислуги років у податковій міліції з 01 жовтня 2012 року по 24 вересня 2021 року не буде проведено перерахунок і виплату грошового забезпечення з урахуванням усіх надбавок і оплачуваної відпустки, починаючи з дати зарахування на службу до Національної поліції.

Отже, виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога в частині, зобов`язання ГУНП у Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунку і виплату грошового забезпечення з урахуванням усіх надбавок і оплачуваної відпустки, починаючи з дати зарахування на службу до Національної поліції, на думку суду, є передчасною та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є відповідними його вимогам та приписам, а тому підлягають задоволенню частково.

Одночасно, суд зазначає, що згідно із частинами першої та другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом позивачем не заявлено вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУ НП у Волинській області щодо не зарахування йому вислуги років у Національній поліції, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України, вислугу років у податковій міліції.

Проте, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в цій частині, а саме щодо визнання протиправної бездіяльності ГУ НП у Волинській області.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд, з урахуванням встановлених обставин та аналізу норм чинного законодавства, суд висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльності ГУНП У Волинській області щодо не зарахування до стажу роботи в Національній поліції позивача, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції та зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 період служби в податковій міліції з 01 жовтня 2012 року по 24 вересня 2021 року до вислуги років в Національній поліції України.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, Законом України «Про Національну поліцію», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платка податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11, код ідентифікаційний код юридичної особи 40108604) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи в Національній поліції, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 період служби в податковій міліції з 01 жовтня 2012 року по 24 вересня 2021 року до вислуги років в Національній поліції України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович