Справа № 420/25092/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати дружині військовослужбовця ОСОБА_2 грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за 2022-2023 роки у відповідності до п.12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошової компенсації за невикористані з 2019 по 2023 роки щорічної додаткової відпустки, встановленої учасникам бойових дій Законом України «Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», одноразової грошової допомоги (за вислугу років), виходячи з розміру грошового забезпечення, на яке військовослужбовець ОСОБА_3 мав право станом на день виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 10.05.2023 року в зв`язку зі смертю, що належали йому до виплати, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити дружині померлого військовослужбовця ОСОБА_2 грошову компенсацію за всі дні невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки, за 2022-2023 роки у відповідності до п.12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошової компенсації за невикористані з 2019 по 2023 роки щорічної додаткової відпустки, встановленої учасникам бойових дій Законом України «Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», одноразової грошової допомоги (за вислугу років), виходячи з розміру грошового забезпечення, на яке військовослужбовець ОСОБА_3 мав право станом на день виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 10.05.2023 року в зв`язку зі смертю, що належали йому до виплати, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати дружині військовослужбовця ОСОБА_2 підйомної допомоги, у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити дружині військовослужбовця ОСОБА_2 підйомну допомогу, у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати дружині військовослужбовця ОСОБА_2 компенсації вартості за неотримане речове майно впродовж проходження військової служби ОСОБА_3 у повному обсязі згідно Норм забезпечення речовим майном військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затверджених наказом МОУ від 29.04.2016 року №232, за цінами на предмети речового майна, що належать до видачі, визначеними у Додатку 1 до телеграми (вказівки) начальника Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України від 27.12.2022 року №370/6/4/4455 станом на 01.01.2023 року, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити дружині військовослужбовця ОСОБА_2 недоплачену грошову компенсацію за належне, але неотримане речове майно, що належать до видачі, згідно Норм забезпечення речовим майном військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної Спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затверджених наказом МОУ від 29.04.2016 року №232, за цінами на предмети речового майна, що належать до видачі, визначеними у Додатку 1 до телеграми (вказівки) начальника Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України від 27.12.2022 року №370/6/4/4455 станом на 01.01.2023 року з відрахуванням раніше проведених виплат.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що при виключенні зі списків особового складу військовослужбовця ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю, ОСОБА_1 не було виплачено його грошове забезпечення в повному обсязі, у зв`язку із чим 18.08.2023 року вона звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату їй не отриманого грошового забезпечення. Відповідь від Військової частини НОМЕР_1 на її заяву ОСОБА_1 не отримала у зв`язку із чим звернулася до суду із цим позовом.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що

відповідно до копій наказів, доданих до позову адвокатом Веліксар А.В. та копій відповідей на адвокатські запити дружині ОСОБА_3 - ОСОБА_1 не було виплачено підйомну допомогу за переміщення ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 з тих підстав, що за життя ним не подавалися рапорти на отримання та виплату такої допомоги. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відтак, права на отримання підйомної допомоги, на переконання відповідача, дружина ОСОБА_3 не набула. Компенсація за невикористані дні додаткові відпустки ОСОБА_3 не була виплачена, оскільки відповідно військовослужбовець ОСОБА_3 не звільнявся, проте внаслідок смерті був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тому й виплата компенсації не могла бути проведена, оскільки таку компенсацію згідно статті 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців» необхідно проводити у рік звільнення зі служби. Звільнення у даному випадку не відбулося. До того ж така грошова компенсація не є видом грошового забезпечення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_3 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби.

Відповідно до посвідчення серії АБ від 07.11.2019 року ОСОБА_3 був учасником бойових дій.

ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 від 19.06.2019 року.

Відповідно Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2023 року №78 майстра-сержанта ОСОБА_3 , командира інженерного відділення взводу інженерної роти Військової частини НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті гострої серцево-судинної недостатності у зв`язку зі смертю 10 травня 2023 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для подальшого обліку до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Смерть військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 майстра-сержанта ОСОБА_3 вважати такою, що сталася під час проходження військової служби, але не під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини. ІНФОРМАЦІЯ_3, народився у с. Котовськ Одеської області, українець, на військову службу до Військової частини НОМЕР_1 переведений з Військової частини НОМЕР_3 з 09.03.2023 року. Дружина - ОСОБА_1 . Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року №829 виплати членам сім`ї або близьким родичам загиблого допомогу на поховання в розмірі 5 прожиткових мінімумів, в сумі 12945 грн. Вислуга років станом на 09.05.2023 року календарних становить: 19 років 10 місяців 03 дні. пільгова 03 роки 01 місяців 06 днів, загальна 22 роки 11 місяців 09 днів. Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 505% місячного грошового забезпечення, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за травень 2023 року. Компенсувати грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до наказу Міністра оборони України №30 від 31.01.2022 року (про бюджетну політику на 2023 рік) не отримував. Постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався.

18 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за 2022-2023 роки, в тому числі грошову компенсацію за невикористані з 2019 року по 2023 роки щорічної додаткової відпустки, встановленої учасникам бойових дій Законом України «Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також одноразової грошової допомоги (за вислугу років) виходячи з розміру грошового забезпечення, на яке військовослужбовець ОСОБА_3 мав право станом на день виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 10.05.2023 року в зв`язку зі смертю, що належали йому до виплати; щодо нарахування та виплати підйомної одноразової допомоги за переміщення військовослужбовця ОСОБА_3 з Військової частини НОМЕР_3 до Військової частини НОМЕР_1 в розмірі місячного грошового забезпечення військовослужбовця; щодо нарахування та виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно впродовж проходження військової служби ОСОБА_3 за цінами на предмети речового майна, що належать до видачі згідно норм забезпечення речовим майном військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затверджених наказом МОУ від 29.04.2016 року №232 та визначеними у додатку №1 до телеграми (вказівки) начальника Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України від 27.12.2022 року №370/6/4/4455 станом на 01.01.2023 року та виплати грошову компенсацію за належне але неотримане речове майно з відрахуванням раніше проведених виплат.

Не отримавши відповідь на свою заяву від відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 1, 2, ч. 1, 2, 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно із п. Розділу I «Загальні положення» Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07.07.2018 року №260 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260), зазначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до п. 3, 6 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця.

У разі загибелі (смерті) військовослужбовця грошова компенсація виплачується рівними частками членам його сім`ї та утриманцям.

Члени сім`ї та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця подають за місцем його військової служби заяву про отримання грошової компенсації.

Грошова компенсація членам сім`ї та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця виплачується у разі, коли заява надійшла протягом трьох років з дня загибелі (смерті) або з дня набрання законної сили рішенням суду про оголошення його померлим.

Члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із п. 1, 2 розділу XXX «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженим наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Аналіз наведених вище норм дає підстави дійти висновку, що у разі смерті військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (дружина померлого військовослужбовця) звернулася до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за 2022-2023 роки, в тому числі грошову компенсацію за невикористані з 2019 року по 2023 роки щорічної додаткової відпустки, встановленої учасникам бойових дій Законом України «Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також одноразової грошової допомоги (за вислугу років) виходячи з розміру грошового забезпечення, на яке військовослужбовець ОСОБА_3 мав право станом на день виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 10.05.2023 року в зв`язку зі смертю, що належали йому до виплати; щодо нарахування та виплати підйомної одноразової допомоги за переміщення військовослужбовця ОСОБА_3 з Військової частини НОМЕР_3 до Військової частини НОМЕР_1 в розмірі місячного грошового забезпечення військовослужбовця; щодо нарахування та виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно впродовж проходження військової служби ОСОБА_3 за цінами на предмети речового майна, що належать до видачі згідно норм забезпечення речовим майном військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затвердженим наказом МОУ від 29.04.2016 року №232 та визначеним у додатку №1 до телеграми (вказівки) начальника Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України від 27.12.2022 року №370/6/4/4455 станом на 01.01.2023 року та виплати грошову компенсацію за належне але неотримане речове майно з відрахуванням раніше проведених виплат.

Вказана заява від 18.08.2023 року та додані до неї документи надіслані позивачем Військовій частині НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву не заперечує факту отримання заяви позивача від 18.08.2023 року з доданими документами, проте про прийняте командиром Військової частини НОМЕР_1 рішення (наказу) за результатами її розгляду не зазначив, та до відзиву такого рішення (наказу) не надав.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.09.2020 у справі №9901/159/20 та від 31.03.2021 року у справі №9901/347/20 висловила позицію, згідно з якою «протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Днем бездіяльності є останній день встановленого законом строку, у який мало бути вчинено дію або прийнято рішення».

З врахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач - Військова частина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність, оскільки всупереч вимогам чинного законодавства, отримавши заяву позивача від 18.08.2023 року з доданими документами не розглянула її та не прийняла жодного рішення (наказу) за результатом її розгляду (щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення).

З урахуванням наведеного та з огляду на встановлені у суді обставини, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, яка передбачає вихід за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.08.2023 року.

Враховуючи протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.08.2023 року, у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2023 року, прийняти відповідне рішення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду її заяви.

Щодо зазначення відповідачем у відзиві на позовну заяву про пропуск строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Постанові від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що за своєю правовою природою речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

У зв`язку з цим грошову компенсацію вартості не отриманого речового майна не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця, вимоги про стягнення якої не обмежувалися будь-яким строком відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 року №2352-IX).

Та в даному випадку до заявлених вимог має застосовуватись спеціальний місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, який обчислюються з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому, враховуючи те, що лише 10.08.2023 року у відповідь на запит адвоката позивача відповідачем була надана вся інформація про нараховане грошове забезпечення померлого чоловіка позивача та отримана позивачем 15.08.2023 року, даний позов подано позивачем в межах строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.08.2023 року,

зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2023 року, прийняти відповідне рішення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду її заяви, в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати дружині військовослужбовця ОСОБА_2 грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за 2022-2023 роки у відповідності до п.12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошової компенсації за невикористані з 2019 по 2023 роки щорічної додаткової відпустки, встановленої учасникам бойових дій Законом України «Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», одноразової грошової допомоги (за вислугу років), виходячи з розміру грошового забезпечення, на яке військовослужбовець ОСОБА_3 мав право станом на день виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 10.05.2023 року в зв`язку зі смертю, що належали йому до виплати, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити дружині померлого військовослужбовця ОСОБА_2 грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки, за 2022-2023 роки у відповідності до п.12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», грошової компенсації за невикористані з 2019 по 2023 роки щорічної додаткової відпустки, встановленої учасникам бойових дій Законом України «Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», одноразової грошової допомоги (за вислугу років), виходячи з розміру грошового забезпечення, на яке військовослужбовець ОСОБА_3 мав право станом на день виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 10.05.2023 року в зв`язку зі смертю, що належали йому до виплати, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати дружині військовослужбовця ОСОБА_2 підйомної допомоги, у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити дружині військовослужбовця ОСОБА_2 підйомну допомогу, у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати дружині військовослужбовця ОСОБА_2 компенсації вартості за неотримане речове майно впродовж проходження військової служби ОСОБА_3 у повному обсязі згідно Норм забезпечення речовим майном військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затвердженими наказом МОУ від 29.04.2016 року №232, за цінами на предмети речового майна, що належать до видачі, визначеними у Додатку 1 до телеграми (вказівки) начальника Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України від 27.12.2022 року №370/6/4/4455 станом на 01.01.2023 року, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити дружині військовослужбовця ОСОБА_2 недоплачену грошову компенсацію за належне, але неотримане речове майно, що належать до видачі, згідно Норм забезпечення речовим майном військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної Спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затвердженими наказом МОУ від 29.04.2016 року №232, за цінами на предмети речового майна, що належать до видачі, визначеними у Додатку 1 до телеграми (вказівки) начальника Тилу Командування Сил логістики Збройних Сил України від 27.12.2022 року №370/6/4/4455 станом на 01.01.2023 року з відрахуванням раніше проведених виплат - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.08.2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2023 року, прийняти відповідне рішення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду її заяви.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА