Справа № 160/19458/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/19458/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року (суддя Тулянцева І.В.) у справі №160/19458/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, викладену у листі Шевченківського відділу у м.Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за вих. №Я-38/6/1211-23/1211/14153-23 від 20.07.2023 року, у видачі мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), в зв`язку із зміною прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), яка народилась у м. Дніпропетровськ, паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, відповідно до Положення про паспорт громадянина України від 26.06.1992 року №2503 - в зв`язку із зміною прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що в результаті укладення шлюбу позивачка змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , у зв`язку з чим звернулась до відповідача із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки на прізвище ОСОБА_3 . Проте, відповідач безпідставно, на думку позивачки, відмовив у оформленні та видачі паспорта, пославшись на необхідність надання відповідного рішення суду. Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивачка звернулась до суду з позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством передбачена можливість документування громадян України як паспортом у формі книжечки так і формі ID-картки. Суд вказав на те, що оскільки відповідачем не доведено правомірності відмови у видачі позивачці паспорта у формі книжечки, то наявні

підстави для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що чинним законодавством встановлено порядок видачі (обміну) паспорта громадянина України. Всупереч вимогам законодавства позивачка не вчинила дій для цього, зокрема, не звернулася до уповноваженого органу з відповідною заявою встановленого зразка з додатком необхідних документів. Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що фактично єдиною підставою для отримання позивачкою паспорта у формі книжечки, останньою визначено небажання щодо обробки персональних даних та внесення їх до Єдиного державного демографічного реєстру. В той же час, як зазначає відповідач, раніш позивачка була документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон, при цьому, нею подавалася заява-анкета для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру. На підставі вказаної заяви їй присвоєно унікальний номер в Реєстрі, який є незмінним. З цих підстав відповідач зазначає, що використання позивачкою паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, свідчить що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-карти жодним чином не порушує права позивачки та може розцінюватися як втручання у її приватне і сімейне життя.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України у формі книжечки серії НОМЕР_2 , виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 29 жовтня 2007 року.

07.07.2023 року між громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, після державної реєстрації якого, позивачка змінила прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис від 07.07.2023 року за №144.

У зв`язку із зміною прізвища при реєстрації шлюбу, позивачка 18.07.2023 року звернулася до відповідача із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Листом від 20 липня 2023 року за №Я-38/6/1211-23/1211/14153-23 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки без відповідного рішення суду.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивачка звернулася з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, з огляду на зміст та обсяг заявлених позивачкою вимог у цій справі, визначальним є встановлення того, чи були у відповідача наявні правові підстави для видачі позивачці паспорта громадянина України у формі книжечки.

Відповідно до частин 1-2 статті 21 Закону 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 4 вказаної статті Закону 5492-VI регламентує, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

В той же час, за змістом пункту 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (далі Положення № 2503-XII), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Тобто, чинним законодавством України передбачена можливість документування громадян України як паспортом у формі книжечки так і у формі ID-картки.

Згідно з пунктом 16 Положення № 2503-XII обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

Відповідно до пункту 17 Положення № 2503-XII для обміну паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; паспорт, що підлягає обміну; дві фотокартки розміром 35х45 мм.

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок № 302), Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Пункт 6 Порядку № 302 визначає, що обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 4) закінчення строку дії паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання; 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Відповідно до п.п. 1 пункту 7 Порядку № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Окрім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за № 620/33591 (далі - Тимчасовий порядок № 620/33591).

Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку № 456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку.

Пунктом 1 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 встановлено, що обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних/найменуванні органу/штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.

Згідно з пунктом 2 розділу IV «Обмін паспорта» Тимчасового порядку № 456 для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Аналізуючи положення Порядку №302 та Порядку №456 можливо дійти висновку про те, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у справі №260/99/19 (постанова від 21.08.2020).

В контексті наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що подана позивачкою до відповідача заява (а.с.14) за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням №2503-XII. До вказаної заяви не було додано документів, обов`язковість надання яких прямо передбачена вищенаведеними нормами права.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами відповідача про те, що позивачкою не було дотримано процедуру обміну паспорта громадянина України.

Стосовно підстав заявленого позову, які фактично грунтуються на тому, що документування паспортом громадянина України у вигляді ID-карти є втручанням у приватне і сімейне життя, через небажання особи здійснювати відносно неї облік персональних даних у Єдиному державному демографічному реєстрі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що позивачка у 2018 році була документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон. При цьому, нею подавалася заява-анкета №8425854 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, в якій остання просила внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про неї в зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачкою раніш було надано згоду на обробку її персональних даних та внесення такої інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Наслідком подання позивачкою заяви-анкети №8425854 є присвоєння їй унікального номеру в Реєстрі №849, який є незмінним.

Отже, використання позивачкою паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивачки та в будь-якому разі не є втручанням у її приватне і сімейне життя.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №380/5977/21 (постанова від 08.06.2023).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання позивачки та суду першої інстанції на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 806/3265/17 (зразкова справа), оскільки такі стосуються інших правовідносин, а саме при їх прийнятті суд захистив право позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів.

Ураховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року у справі №160/19458/23 скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 25.04.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк