Справа № 240/25213/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області, Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, стягнення різниці у заробітній платі та моральної шкоди,
28 серпня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області (далі відповідач-1) та Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з праці (далі відповідач-2, Центрально-західне міжрегіональне управління), у якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ відповідача-1 від 01 серпня 2023 року №20-К про переведення його з 02 серпня 2023 року на тривалість робочого часу 1 година;
стягнути з відповідача-1 різницю у заробітній платі за час неправомірного переведення на одногодинний робочий день з 02 серпня 2023 року по день постановлення рішення суду;
зобов`язати відповідача-1 видати наказ про переведення позивача на роботу на рівнозначну або нижчу (за згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, яким є відповідач-2;
зобов`язати відповідача-2 видати наказ про прийняття позивача на роботу на рівнозначну або нижчу (за згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, у зв`язку з переведенням з посади з Управління Держпраці у Житомирській області;
22 вересня 2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить:
визнати протиправною дію наказу відповідача-1 від 01 серпня 2023 року №20-К про переведення його з 02 серпня 2023 року на тривалість робочого часу 1 година у період з 02 по 31 серпня 2023 року;
стягнути з відповідача-1 різницю у заробітній платі за час неправомірного переведення на одногодинний робочий день з 02 по 31 серпня 2023 року;
визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3 та 4 наказу відповідача-1 від 31 серпня 2023 року №22-к про оголошення позивачу з 01 вересня 2023 року простою;
стягнути з відповідача-1 різницю заробітної плати за час неправомірного переведення позивача на простій з 01 вересня 2023 року по день постановлення рішення суду;
визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не переведення та не прийняття позивача на роботу на рівнозначну або нижчу (за згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, яким є відповідач-2;
зобов`язати відповідача-1 видати наказ про переведення позивача на роботу на рівнозначну або нижчу (за згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, яким є відповідач-2;
зобов`язати відповідача-2 видати наказ про прийняття позивача на роботу на рівнозначну або нижчу (за згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, у зв`язку з переведенням з посади з Управління Держпраці у Житомирській області;
Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області, Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з праці про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення заробітної плати та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії від 22 вересня 2023 року.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що положеннями Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не передбачено переведення працівників на скорочений робочий день до 1 години. У спірний період у структурі відповідачів не відбулося будь-яких законодавчих змін щодо зменшення тривалості робочого часу та встановлення відповідного робочого графіку роботи для скорочення тривалості робочого дня. На переконання позивача, відповідач-1, зловживаючи своїми правами, трактуючи помилкового на свій лад, положення названого Закону, допустив щодо позивача свавільне порушення зазначеного Закону, умов трудового договору, Закону України «Про державну службу» та Кодексу законів про працю України, тому його дії та наказ про встановлення неповного робочого дня є протиправними. Наголошує, що правових підстав для оголошення простою не було, оскільки у оскаржуваному наказі не зазначено обставин, що свідчили про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання позивачем роботи, а також не наведено посилання на докази таких обставин, зокрема такі, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснення роботи позивачем саме через введення воєнного стану. Прийняття оскаржуваних наказів обумовило недоплату заробітної плати, яка заявлена до стягнення. Також зауважує, що оскаржуваними діями та наказами йому завдано моральну шкоду, яку просить відшкодувати за рахунок відповідачів.
23 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача-1 з аналогічними доводами щодо підстав для відмови в задоволенні позову.
19 березня 2023 року до суду надійшло клопотання Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про приєднання до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_1 від 19 січня 2024 року та копії наказу про призначення ОСОБА_2 №29/ЦЗ-К від 29 січня 2024 року.
У судовому засіданні позивач підтвердив, що його переведено із Управління Держпраці у Житомирській області в реорганізовану структуру Центрально-Західне міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у зв`язку з цим суд надав йому можливість подати заяву про відмову від частини позовних вимог.
Представник відповідача-2 заперечував проти задоволення позову.
Представник відповідача-1 у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання позивача та представника відповідача 19 березня 2024 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до журналу судового засідання.
Ухвалою суду від 21 березня 2024 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо не переведення та не прийняття ОСОБА_1 на роботу на рівнозначну або нижчу (за згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, яким є Центрально-західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, зобов`язання Управління Держпраці в Житомирській області видати наказ про переведення ОСОБА_1 на роботу на рівнозначну або нижчу (за згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, яким є Центрально-західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці та зобов`язання Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці видати наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу на рівнозначну або нижчу (за згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, у зв`язку з переведенням з посади з Управління Держпраці у Житомирській області.
Також 21 березня 2024 року судом постановлено ухвалу про витребування у відповідача-1 інформації про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за останній місяць перед звільненням листопад 2022 року та про розмір заробітної плати, виплаченої за період з 02 серпня 2023 року по 31 січня 2024 року, та зупинення провадження у справі до отримання судом витребуваної інформації.
05 квітня 2024 року до суду надійшла витребувана ухвалою від 21 березня 2024 року інформація.
Також 26 квітня 2024 року відповідач-2 надав суду докази на підтвердження ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами.
Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року поновлено провадження у справі.
Суд установив, що наказом від 25 листопада 2021 року № 322-к ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника відділу нагляду в АПК та СКС Управління Держпраці у Житомирській області, як такий що пройшов конкурс і визнаний його переможцем на заняття вакантної посади державної служби в Управлінні Держпраці у Житомирській області.
15 січня 2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» №14, якою ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком 1 та утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком 2.
Пунктом 3 названої постанови передбачено, що територіальні органи Державної служби з питань праці, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Державної служби з питань праці і прийняттям рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною службою з питань праці після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про міжрегіональні територіальні органи Державної служби з питань праці, що утворені згідно з пунктом 2 цієї постанови, затвердження положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.
28 січня 2022 року відповідно до наказу № 10-к від 19 січня 2022 року ОСОБА_1 попереджено про можливе звільнення з посади у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» від 12 січня 2022 року № 14, а саме у зв`язку з ліквідацією Управління Держпраці у Житомирській області, в Вінницькій області, у Хмельницькій області та створення Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.
Наказом від 30 листопада 2022 року № 357-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу нагляду в АПК та СКС Управління Держпраці у Житомирській області з 01 грудня 2022 року у зв`язку із ліквідацією державного органу, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».
05 грудня 2022 року Держпраці видано наказ «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій» №235, яким вирішено погодитися із пропозицією Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо можливості забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій, визначених Положенням про Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, затвердженим наказом Держпраці від 23 вересня 2022 року №171 та іншими нормативно-правовими актами з 06 грудня 2022 року. Цим же наказом визначено, зокрема, Управлінню Держпраці у Житомирській області припинити з 06 грудня 2022 року здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідним сферах.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року, за результатами розгляду справи №240/34560/22 за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці та Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці у Житомирській області №357-к від 30 листопада 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду в АПК та СКС Управління Держпраці у Житомирській області з 01 грудня 2022 року у зв`язку із ліквідацією державного органу, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», поновлено на посаді з 02 грудня 2022 року та стягнуто з Управління Держпраці у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 грудня 2022 року по 20 липня 2023 року в сумі 95538,30 гривень, з вирахуванням при виплаті встановлених законом податків і зборів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

28 липня 2023 року головою ліквідаційної комісії Управління Держпраці у Житомирській області видано наказ «Про поновлення на посаді ОСОБА_2 » №19-к, яким, зокрема, скасовано наказ від 30 листопада 2022 року №357-к та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду в АПК та СКС з 02 грудня 2022 року.

01 серпня 2023 року головою ліквідаційної комісії видано наказ «Про встановлення неповного робочого дня Валерію Шахраю» №20-к, яким, відповідно до частини 4 статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» від 12 січня 2022 року №14, наказу Державної служби з питань праці «Про ліквідацію Управління Держпраці у Житомирській області» від 17 січня 2022 року №28, наказу Державної служби з питань праці «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій» від 05 грудня 2022 року №235, встановлено ОСОБА_1 , начальнику відділу нагляду в АПК та СКС з 02 серпня 2023 року неповний робочий день зі щоденню тривалістю робочого часу 1 годинна та фіксованим робочим часом з понеділка по п`ятницю з 09:00 до 10:00 (робоче місце: АДРЕСА_1 ).

Зазначений наказ направлений позивачу на електрону пошту 01 серпня 2023 року о 14:03 год, що підтверджується наданим відповідачем-2 доказом.

31 серпня 2023 року головою ліквідаційної комісії видано наказ «Про оголошення простою» №22-к, яким, відповідно до статті 34, частини 1 статті 113 Кодексу законів про працю України, статті 12 Закону України «Про оплату праці», постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» від 12 січня 2022 року №14, наказу Державної служби з питань праці «Про ліквідацію Управління Держпраці у Житомирській області» від 17 січня 2022 року №28, наказу Державної служби з питань праці «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій» від 05 грудня 2022 року №235, постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» від 07 березня 2022 року №221, у зв`язку з припиненням Управлінням Держпраці у Житомирській області здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації політики у відповідних сферах, вважати таким, що втратив чинність наказ від 01 серпня 2023 року №20-к, оголошено простій, не з вини працівника, ОСОБА_1 з 01 вересня 2023 року, дозволено не перебувати за місцем роботи до закінчення простою та здійснювати нарахування заробітної плати на весь період простою в розмірі двох третин посадового окладу, встановленого штатним розписом Управління Держпраців у Житомирській області, введеним в дію з 01 січня 2022 року.

Зазначений наказ доведений до відома позивача 31 серпня 2023 року о 09:45 год, що підтверджується відповідним протоколом, копія якого міститься у матеріалах справи.

Уважаючи такі накази протиправними, ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі КЗпП України) передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно частини 1 статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу й інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, є Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон України № 889-VIII).

Частинами 1 3 статті 5 названого Закону встановлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з частинами 1 4 статті 56 Закону України №889-VIII, тривалість робочого часу державного службовця становить 40 годин на тиждень.

Для державних службовців установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

За згодою керівника державної служби для державного службовця може встановлюватися неповний робочий день або неповний робочий тиждень. На прохання вагітної жінки, одинокого державного службовця, який має дитину віком до 14 років або дитину з інвалідністю, у тому числі яка перебуває під його опікою, або який доглядає за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку, керівник державної служби зобов`язаний установити для них неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в такому разі здійснюється пропорційно відпрацьованому часу.

Приписами статті 56 Кодексу законів про працю України у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі КЗпП України) закріплено, що за угодою між працівником і роботодавцем може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорціонально відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Згідно частини 3 статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-ІХ.

Згідно статті 1 названого Закону він визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і діє до цього часу.

Частиною 3 статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2136-ІХ) закріплено, що у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України №2136-ІХ у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною 3 статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, позивач був належним чином повідомлений про запровадження неповного робочого дня та оголошення простою. Із заявами про звільнення до відповідача-1 у зв`язку з незгодою зі зміною істотних умов праці, позивач не звертався. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач погодився з відповідними змінами.

На обґрунтування наявності правових підстав для прийняття оскаржуваних наказів, а саме зміна в організації виробництва та праці, відповідачі зауважили на припиненні Управлінням Держпраці у Житомирській області здійсненні повноважень та виконанні функцій з реалізації державної політики у відповідних сферах.

Зазначені обставини підтверджуються нормативно-правовими актами та організаційно-розпорядчими рішеннями, прийнятими Держпраці на виконання таких актів.

Звертаючись до суду з розглядуваним позовом, ОСОБА_1 зауважує на відсутності у відповідача-1 повноважень на прийняття оскаржуваних наказів з огляду на те, що Закон України №2136-ІХ не передбачено переведення працівників на неповний робочий день.

Однак, як зазначено вище, право роботодавця встановлювати неповний робочий день, закріплено приписами Кодексу законів про працю України. Єдиною умовою для реалізації такого права визначено наявність змін в організації виробництва і праці.

Також суд зауважує, що положеннями КЗпП України та Закону України «Про державну службу» також закріплено проведення оплати праці у період роботи неповний робочий день пропорційно відпрацьованому часу.

З огляду на викладене суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що оплата пропорційно відпрацьованому часу порушує його право на мінімальний рівень матеріального забезпечення та достатній рівень оплати праці державного службовця.

Відповідно до положень статті 34 КЗпП України простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Згідно частини 1 статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Як установлено судом 05 грудня 2022 року Держпраці видано наказ «Про можливість забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій» №235, яким вирішено погодитися із пропозицією Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо можливості забезпечення здійснення повноважень та виконання функцій, визначених Положенням про Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, затвердженим наказом Держпраці від 23 вересня 2022 року №171 та іншими нормативно-правовими актами з 06 грудня 2022 року. Цим же наказом визначено, зокрема, Управлінню Держпраці у Житомирській області припинити з 06 грудня 2022 року здійснення повноважень та виконання функцій з реалізації державної політики у відповідним сферах.

Отже, станом на 01 вересня 2023 року Управління Держпраці у Житомирській області припинило здійснення повноважень та виконання функцій, а тому не могло забезпечити позивача роботою, визначеною посадовою інструкцією для начальника відділу нагляду в АПК та СКС.

Згідно наданої 27 березня 2024 року Управлінням Держпраці в Житомирській області на виконання вимог ухвали суду довідки, заробітна плата ОСОБА_1 за серпень 2023 року становила 13775,59 грн, за вересень листопад 2023 року 5000,00 грн, за грудень 2023 року 74909,16 грн та за січень 2024 року 17822,53 грн.

Будь-яких доводів про помилковість проведеного розрахунку та визначеного розміру заробітної плати позовна заява не містить.

Оскільки вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від вимоги про визнання протиправними та скасування наказів, а також стягнення різниці у заробітній платі за спірний період, правові підстави для задоволення яких, згідно висновків суду, відсутні, суд уважає, що такі вимоги також задоволенню не підлягають.

При цьому судом ураховується, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Установлення судом за результатами розгляду справи відсутності порушення прав позивача в частині переведення його на роботу на неповний робочий день та у простій, звільняє суд від необхідності надання правової оцінки всім доводам останнього, наведеним у позовній заяві.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У справах про протиправність бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності такої бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі під час розгляду справи довели правомірність оскаржуваних рішень.

З огляду на викладене, ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає їх недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис