Справа № 520/32359/23
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 520/32359/23

адміністративне провадження № К/990/15814/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №520/32359/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 11.11.2023 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 23.02.2023 №0-2033, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 35166,00грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 23.02.2023 №0-2033, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 24084,00грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 23.02.2023 №0-2033, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 5907,00грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 23.02.2023 №0-2033, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 32292,00грн.

Головне управління ДПС у Харківській області 01.12.2023 через підсистему «Електронний суд» звернулось до суду із заявою про закриття провадження у справі №520/32359/23 у зв`язку з самостійним скасуванням контролюючим органом оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень. Платника податків повідомлено; предмет спору - відсутній.

Представник позивача 05.12.2023 - адвокат Палагіна Ю.В. через підсистему «Електронний суд» звернулась до суду із заявою про повернення з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60грн та про стягнення на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00грн.

Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 08.12.2023 у справі №520/32359/23, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024, клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про закриття провадження у справі задовольнив. Закрив провадження у справі №520/32359/23 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заяву представника позивача про стягнення судових витрат задовольнив частково. Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1073,60грн відповідно до квитанції №4023-6206-5607-2100 від 07.11.2023; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката в розмірі 1000,00грн. У задоволенні іншої частини заяви представника позивача - відмовив.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України через підсистему «Електронний суд» 23.04.2024 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №520/32359/23 в частині задоволення заяви представника позивача про повернення з Державного бюджету України на користь позивача сплаченого судового збору та про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам КАС України, Верховним Судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку, зокрема, ухвали про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Порушення норм права може виявлятися у: застосуванні норми, яку не належало застосовувати у відповідній ситуації; незастосуванні норми, яку належало застосувати; наданні застосованій нормі неправильного тлумачення.

Відтак, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Натомість у поданій Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України касаційній скарзі не наведено належного викладення підстав для касаційного оскарження ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 (в оскаржуваній контролюючим органом частині) та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №520/32359/23.

Доводи касаційної скарги зводяться лише до цитування положень статей 20, 26 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статей 55, 57, 59, 134 та пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України з вказівкою на те, що оскаржувані у цій справі судові рішення прийняті без урахування всіх обставин справи та з неправильною оцінкою судами доказів, що вплинуло на помилковий результат розгляду заяви представника позивача про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі безвідносно до висновків судів попередніх інстанцій, які стали підставою для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення судових витрат, зокрема, судового збору та витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, скаржником лише процитовано положення процесуального закону та встановлені під час розгляду справи обставини. Доводи касаційної скарги зводяться виключно до висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження, передбачених, зокрема, абзацом другим частини четвертої статті 328 КАС України та не входить до повноважень Верховного Суду визначених статтею 341 КАС України.

Належних обґрунтувань, які б вказували, зокрема, на неправильне застосування судами норм матеріального права та/або порушення судами норм процесуального права касаційна скарга не містить.

Право на доступ до суду, зокрема, до суду апеляційної/касаційної інстанції, не є абсолютним; вимоги, за яких таке право може бути реалізоване в порядку адміністративного судочинства, врегульовані КАС України.

Вимоги, за яких може бути реалізоване право на касаційне оскарження в адміністративній справі, визначені - главою 2, розділу ІІІ КАС України.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень у касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Крім того, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», контролюючий орган вже звертався до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у справі №520/32359/23, яку Верховний Суд ухвалою від 18.04.2024 повернув особі, яка її подала як таку, що не містила належного викладення підстав касаційного оскарження судових рішень. При цьому, Верховний Суд роз`яснив скаржнику вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

У той же час, звертаючись до суду з касаційною скаргою вдруге, скаржник та і не виправив недоліки касаційної скарги, які були вказані Верховним Судом, що свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зауважує, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, Суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2024 у справі №520/32359/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Я. Олендер