Справа № 320/13180/23
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Єжелі А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року, суддя Головенко О.Д., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 пенсії, виходячи із відсоткового значення її основного розміру - 84% протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 01.06.2002 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи із 84% розміру грошового забезпечення із урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати звіт про виконання прийнятого рішення суду протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовної заяви, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для розгляд апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подачі до суду пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачу з`ясувати стан справ у 2003 році при неотриманні щомісячних виплат у законодавчо встановленому розмірі та звернутись до суду з позовом у строки, визначені ст. 122 КАС України.

15 травня 2023 року позивачем на виконання вимог ухвали суду подано пояснення, в яких зазначено, що норми ст. 122 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з виплатою недоплаченої суми пенсії. Зважаючи на те, що непроведення виплати належної суми пенсії відбулося з вини державного в особі її компетентних органів, тому виплата недоплаченої суми пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 171 КАС України передбачає, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 122 КАС України, встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з статтею 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, з аналізу статті 123 КАС України слідує, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено колегією суддів, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» .

При звільненні з органів внутрішніх справ в кінці 2000 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років (28 років 08 місяців 03 дні) у розмірі 84% грошового забезпечення.

У 2003 році позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ щодо надання роз`яснень стосовно зменшення відсоткового розміру основної пенсії.

Листом від 18.11.2003 року за №15/5-К-1852 відділом ДФРЕ МВС України позивача повідомлено, що перевіркою пенсійної справи в червні 2002 року було встановлено, що при призначенні пенсії була допущена помилка, тобто замість 79% встановлено 84% від грошового забезпечення. У зв`язку з цим з 01 червня 2002 року позивачу була перерахована пенсія у відповідності з чинним законодавством і її розмір склав 480, 41 грн.

У квітні 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо позивача прийняло рішення про зменшення у відсотках розміру грошового забезпечення з 79% до 70%. При цьому перерахунок пенсії з 01.01.2018 року проведено на умовах постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», згідно довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Київській області від 19.03.2018 року № , та із урахуванням 70% грошового забезпечення.

Дізнавшись про зазначене, позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення розміру грошового забезпечення, однак, отримав відмову.

Враховуючи, що з листопада 2015 року позивачу було встановлено статус інваліда війни, то він звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому послався на ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та просив суд зобов`язати відповідача провести перерахунок і виплату моєї пенсії, виходячи із розміру 80% суми грошового забезпечення.

Постановою від 18 квітня 2019 року у справі № 810/3888/18 Шостий апеляційний адміністративний суду відмовив у задоволенні позовних вимог на тій підставі, що позивач перебуває на пенсії за вислугою років, а не по інвалідності і не звертався до відповідача з заявою про переведення на інший вид пенсії в межах одного Закону («Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») (з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності).

Разом із тим, колегія суддів прийшла до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії ОСОБА_1 при здійсненні її перерахунку з 79% до 70%, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 79% до 70% сум грошового забезпечення».

Отже, посилаючись на висновок колегії суду позивач в черговий раз звернувся до відповідача про поновлення розміру грошового забезпечення - 79%.

На свою заяву від 23 квітня 2019 року позивач отримав відповідь від 03.06.2019 року № 1019/К-01, в якій відповідач, ігноруючи висновки колегії суддів, відмовив у поновленні розміру грошового забезпечення - 79%.

Не погоджуючись з діями відповідача, які полягають у зменшенні розміру пенсії за наслідками її перерахунку, та непереведенні із пенсії за вислугою років на пенсію по інвалідності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 320/3965/19, яке набрало законної сили 20.01.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення відсоткового значення розміру грошового забезпечення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року згідно постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Київській області від 19.03.2018 року № , з 79% до 70%, протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 01.01.2018 року провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 згідно постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Київській області від 19.03.2018 року № , із урахуванням 79% розміру грошового забезпечення, а також із урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо непереведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності згідно з поданою заявою від 23 квітня 2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності з 23 квітня 2019 року.

24 лютого 2023 року, вважаючи, що на момент призначення пенсії діяло законодавство, яке передбачало, що відсоткове значення пенсії позивача становило 84%, останній звернувся до відповідача з відповідною заявою.

Листом від 28.03.2023 року №1000-0203-8/46333 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило позивача, що він перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ у розмірі 80% грошового забезпечення.

Також зазначено, що згідно ст. 21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Не погоджуючись із відмовою відповідача у перерахунку пенсії виходячи із відсоткового зазначення 84% позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Разом з тим, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність повернуто позивачеві на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Проте, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми процесуального права, оскільки ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подачі до суду пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачу з`ясувати стан справ у 2003 році при неотриманні щомісячних виплат у законодавчо встановленому розмірі та звернутись до суду з позовом у строки, визначені ст. 122 КАС України.

15 травня 2023 року позивачем на виконання вимог ухвали суду подано пояснення, в яких зазначено, що норми ст. 122 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з виплатою недоплаченої суми пенсії. Зважаючи на те, що непроведення виплати належної суми пенсії відбулося з вини державного в особі її компетентних органів, тому виплата недоплаченої суми пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Так, відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Водночас, як свідчать матеріали справи суд першої інстанції повертаючи позовну заяву застосував положення п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, тоді як позивачем 15 травня 2023 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху подано пояснення.

Таким чином, повертаючи дану позовну заяву з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду суд першої інстанції мав керуватися положеннями п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що правопорушення у даній справі є триваючим, що не було враховано судом першої інстанції.

Також, колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011р. №19-рп/2011 підкреслив значущість положень ст.55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій або ж бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Як зазначалося вище, у КАС України конституційне право особи на звернення до суду конкретизоване в ч.1 ст. 5 кодексу, за змістом якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Водночас, за змістом ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п.1 ст.6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, п.п.50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п.29).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між «формалізмом» та «надмірним формалізмом». Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Однак, надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, п.25).

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Проте, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені обставини неможливості повернення позовної заяви з підстав не усунення її недоліків через те, що визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки не узгоджувалися з приписами ст.ст.160-161 КАС України, дають підстави для висновку, що безпідставно постановлена оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №320/13180/23 на підставі п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України є протиправною та прийнята судом з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що, повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та зміст позовних вимог, що є наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.