Справа № 140/9055/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/9055/23 пров. № А/857/17051/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року (ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Луцьку суддею Ковальчуком В. Д.) у справі № 140/9055/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2023 № 574 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 , в частині невиплати премії та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за січень 2023 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому премію та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн за січень 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 07.10.2022 по 09.02.2023 брав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, проте до його грошового забезпечення за січень 2023 р. не було включено додаткову винагороду у розмірі до 100 000 грн, у зв`язку з накладенням суворої догани.

Вважає, що ні КУпАП, ні іншими Законами України не передбачено такий вид адміністративного стягнення для військовослужбовців як обмеження у виплаті додаткової винагороди (до того ж його правова природа взагалі не визначена в порядку ст. 92 Конституції України), його застосування є незаконним ні як в якості основного виду стягнення, ні як додаткового. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1 , 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Також зазначає, що телеграма Міністра оборони України від 04.03.2022 № 248/1210, на яку посилається відповідач, не є актом Міноборони у розумінні вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», яким визначені умови виплати додаткової винагороди при участі в бойових діях та не відповідає формі, встановленої для регуляторних актів, визначених п. 8 Положення про Міністерство оборони України. Тобто, на підставі вказаної телеграми його не може бути позбавлено додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й в позовній заяві.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Тому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вказує на те, що у відповідності до розділу положень абзацу 3 пункту 5 розділу «XVI. Преміювання» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, (далі - Порядок № 260) за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) військовослужбовцю не виплачується премія у повному розмірі за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Тобто, позбавлення премії позивача за перебування у стані алкогольного сп`яніння не є накладенням Дисциплінарного стягнення, а лише наслідком його дій.

Відповідно до пункту 21 цього Порядку порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених ним, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Виплати додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії військового стану передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 9 окремого доручення Міністра Оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 прямо визначені випадки не включення до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 тисяч гривень та 30 тисяч гривень (відповідно до Порядку); зокрема, згідно з підпунктом 9.8 не включаються до наказів про виплати військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира військової частини.

Отже, протиправність, наявність якої є підставою для задоволення адміністративного позову - відсутня.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

З 07 жовтня 2022 року по 09 лютого 2023 року позивач брав безпосередню участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Проте, до його грошового забезпечення за січень 2023 року не було включено додаткову винагороду у розмірі до 100 000 грн, передбачену постановою КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

На звернення позивача, листом відповідача від 27.03.2023 № 1/37/2778 його повідомлено, що відповідно постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та вимог телеграми Міністра оборони України від 04.03.2022 № 248/1210 військовослужбовцю ОСОБА_1 не виплачувалася додаткова винагорода та премія за січень 2023 року на підставі наказів командира А 2167 № 574 від 03.02.2023 та № 801 від 12.02.2023, накладено дисциплінарне стягнення - «сувора догана» за вживання алкогольних напоїв.

Позивач, вважаючи права на отримання належного грошового забезпечення (премії, додаткової грошової винагороди за січень 2023 року) порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції покликався на те, що згідно з пунктом 17 розділу I Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України. Прийняття Міністром оборони України рішень від 25.03.2022 № 248/1298 та від 23.06.2022 № 912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку № 260, тому відповідні рішення підлягають урахуванню при вирішенні питання про виплату додаткової допомоги, передбаченої Постановою № 168. Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваний у цій справі наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2023 № 574 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 прийнятий з причини вживання позивачем алкогольних напоїв, що позивачем не оспорюється.

Відтак, суд дійшов висновку, що за порушення військової дисципліни, а саме - за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, перебування на службі в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння), позивача правомірно позбавлено додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за січень 2023 року.

Отже, оскаржуваний наказ у частині позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди за січень 2023 року є таким, що винесений командиром військової НОМЕР_1 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Згідно пункту 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби (та деяким іншим передбаченим у постанові категоріям осіб), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктами 2, 3 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є, зокрема, накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 17 розділу I Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

На час розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил (...) виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Колегія суддів зазначає, що в межах цієї справи не оспорюється факт перебування позивача в січні 2023 року у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказаний факт фактично визнається учасниками справи. Також не оспорюється факт безпосередньої участі позивача у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, що фактично також визнається учасниками справи.

У межах цієї справи спірним є наявність (відсутність) нормативно визначеної можливості позбавлення ОСОБА_1 за січень 2023 року додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн, у зв`язку з перебуванням його у стані алкогольного сп`яніння

Свою позицію відповідач обґрунтовує пунктом 9.8 п. 9 рішення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022.

Водночас, за позицією скаржника, Міністр оборони України позбавлений права обмежувати право військовослужбовців на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн, оскільки вказане право не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

Надаючи правову оцінку вказаним позиціям учасників справи, колегія суддів зазначає таке.

Порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/а/29 (застосовується після 01.06.2023).

Підпунктом 9.8 пункту 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень або 30 000,00 гривень не включаються військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий мас, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що прийняття Міністром оборони України Окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку № 260, а тому воно підлягає врахуванню при вирішенні питання про виплату додаткової допомоги, передбаченої Постановою № 168.

Таким чином, однією із підстав позбавлення військовослужбовців премії та додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є встановлення факту їх перебування, як у службовий, так і в позаслужбовий час особи в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, перебування на службі в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793, Постанову № 168 доповнено пунктом 2-1 наступного змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів». Вказані зміни набрали чинності з 19.07.2022.

Таким чином, починаючи з 19.07.2022, з огляду на положення п. 9.8 п. 9 окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022, враховуючи встановлений факт вживання позивачем алкогольних напоїв у січні 2023 року, додаткова винагорода не підлягала виплаті.

Щодо посилань скаржника на те, що окреме доручення, не є актом Міноборони у розумінні вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а, отже, на підставі вказаного доручення не можна позбавити додаткової грошової винагороди, колегія суддів оцінює такі доводи критично, оскільки Постановою № 168 чітко визначено право керівника відповідного міністерства встановлювати порядок і умови виплати додаткової винагороди.

Доводи позивача про те, що ні КУпАП, ні іншими Законами України не передбачено такий вид адміністративного стягнення для військовослужбовців як обмеження у виплаті додаткової винагороди, колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги, оскільки позивач позбавлений виплати додаткової грошової допомоги за січень 2023 року саме за недотримання Порядку № 260 та постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Суд апеляційної інстанції наголошує, що факт алкогольного сп`яніння позивача 20.01.2023, ним не оскаржувався та не спростовувався.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пункт 2 наказу № 574 від 03.02.2023 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 в частині невиплати премії та додаткової винагороди за січень 2023 року є таким, що винесений командиром В/Ч НОМЕР_1 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог належить відмовити

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення суду не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року в адміністративній справі № 140/9055/23 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин