Справа № 120/230/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 квітня 2024 р. Справа № 120/230/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 07.08.2023 він звернувся із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003. Однак, пенсійним органом рішенням від 17.08.2023 №о/р НОМЕР_1 відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону 1058-IV, який повинен становити 30 років.

Позивач зазначає, що до його страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.07.2000 по 11.01.2002, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків. Водночас, не нарахування та не сплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплатити страхові внески.

З огляду на викладене, позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області від 17.08.2023 №о/р 74 протиправним.

Ухвалою суду від 09.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.01.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначає, що починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсій здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 Постанови №794).

Відтак, персоніфікований облік відомостей у системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим. Водночас, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків щодо позивача за періоди з 01.07.2000 по 11.01.2022.

З огляду на викладене, Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області вважає, що оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

13.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, а також за відомостями, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, до страхового стажу зараховано 28 років 03 місяці 20 днів.

За доданими документами не враховано період роботи особи з 01.07.2000 по 11.01.2002, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків. Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для зарахування зазначеного періоду трудової діяльності до страхового стажу позивача. З урахуванням наведеного, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №74 від 17.08.2023, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу є правомірним та обгрунтованим.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності суд встановив наступне.

09.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяву позивача разом із доданими документами передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області.

Рішенням від 17.08.2023 №о/р 74 Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області відмовив у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 3 місяців 20 днів, при необхідному 30 років. При цьому, до страхового стажу не враховано період роботи особи з 01.07.2000 по 11.01.2002, оскільки відсутні відомості в персоніфікованому обліку.

ОСОБА_1 вищезазначене рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області вважає протиправним, тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України врегульовано, що права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цимЗакономта досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені устатті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що право на призначення пенсії за віком мають особи, які у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 досягли віку 60 років та набули страховий стаж 30 років.

Отже, позивачу як особі, яка в 2023 році досягла віку 60 років, для призначення пенсії необхідно мати страховий стаж не менше 30 років.

Водночас, відповідно до рішення від 17.08.2023 №о/р НОМЕР_1 страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 3 місяців 20 днів. Однак, ГУ ПФУ в Чернівецькій області не зараховано до стажу позивача періоди роботи з 01.07.2000 по 11.01.2002, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Надаючи оцінку такій підставі для відмови у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу особи, суд зазначає наступне.

Згідно вимог статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як слідує із матеріалів справи, в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 містяться записи під номерами 10 та 11 про період роботи останнього водієм автомашини в ВАТ "Соснівецький цукрозавод" у період з 01.08.1998 по 11.01.2002.

Натомість, посилаючись на дані індивідуальних відомостей про застраховану особу, в яких відсутня інформація щодо сплати страхових внесків за періоди з 01.07.2000 по 11.01.2002, відповідач робить висновок про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача вищезазначених періодів та, відповідно, - підстав для набуття права на призначення пенсії за відсутності необхідних 30 років стажу.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно дозакону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цьогоЗаконуза даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із статтею 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесківзаконом покладено на страхувальника.

У той же час загальний трудовий стаж - це період офіційної трудової діяльності, що підтверджується записами в трудовій книжці чи іншими документами, виданими за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд звертає увагу, що поняття "страховий стаж", який є необхідним для призначення пенсії, введено в дію з 1 січня 2004 року Законом статті 26 Закону № 1058-IV.

Основною новацією цього терміну є те, що наявність стажу прямо пов`язана зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тобто з 1 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески, і в розмірах пропорційно сплаченим внескам. Це є принциповою відмінністю між поняттями "трудовий стаж" та "страховий стаж". Весь трудовий стаж, набутий до 1 січня 2004 року, враховується до страхового стажу на умовах раніше діючого законодавства.

Так, законодавством, яке діяло до прийняття Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, а саме статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII визначено періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу. Зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Таким чином до страхового стажу зараховуються лише періоди, за які були сплачені страхові внески: до 01.01.2004 стаж зараховується на підставі записів у трудовій книжці, а після 01.01.2004 стаж зараховується за даними персоніфікованого обліку виходячи з суми сплачених внесків.

Отже, обов`язок зі сплати страхових внесків покладається саме на підприємство - страхувальник. Із чого слідує, що працівник цього підприємства не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а, у справі № 341/460/17 від 09.10.2020.

У той же час, внаслідок невнесення відповідних відомостей на виконання роботодавцем обов`язку по сплаті страхових внесків у систему реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, позивач позбавлена соціальної захищеності та стажу за час роботи у вищезгаданий період, що є недопустимим.

Відтак, із вищенаведеного суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Чернівецькій області протиправно не зарахувано до стажу позивача періодів роботи з 01.07.2000 по 11.01.2002.

Враховуючи приписи пункту 2 частини другої статті 245 КАС України, рішення від 17.08.2023 №о/р НОМЕР_1 підлягає скасуванню.

З приводу позовної вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені Законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовна вимога зобов`язального характеру підлягає задоволенню, шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача від 09.08.2023 про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши при цьому до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.07.2000 по 11.01.2002.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що спірне рішення прийняте ГУ ПФУ в Чернівецькій області, на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № о/р 74 від 17.08.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.08.2023 про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши при цьому до його страхового стажу періоди роботи з 01.07.2000 по 11.01.2002.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці, )

Суддя Мультян Марина Бондівна