Справа № 120/16632/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про перегляд

судового рішення за виключними обставинами

м. Вінниця

24 квітня 2024 р. Справа № 120/16632/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Томчука А.В.,

суддів: Мультян М.Б.,

Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Товстун Н.Л.,

заявника (позивача): не з`явився,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву позивача про перегляд за виключними обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі № 120/16632/21-а у справі за позовом ОСОБА_2 до Вінницької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вінницької обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування заробітної плати, виходячи з посадового окладу прокурора місцевої (окружної) прокуратури, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру";

- зобов`язати нарахувати заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 27.03.2020 по 22.10.2021 (день звільнення), виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням усіх встановлених позивачу у цей період надбавок і премій, та виплатити різницю недоотриманої заробітної плати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що він в органах прокуратури Вінницької області працював з 26.09.2015 по 24.09.2019 на різних посадах та з 24.09.2019 по 22.10.2021 на посаді прокурора Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області. Вважає, що Вінницькою ОП безпідставно не приведено розмір його (позивача) посадового окладу до встановленого ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" розміру та як наслідок не доплачено заробітну плату з урахуванням надбавок і премій та інших, передбачених законодавством виплат, за період роботи з 26.03.2020. В обґрунтування своєї позиції позивач посилався на рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020. Позивач зазначає, що невиплата йому заробітної плати у розмірі, гарантованому Законом України "Про прокуратуру" у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та за практикою Європейського Суду з прав людини становить втручання у його право на мирне володіння майном.

Рішенням від 13.04.2022 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із рішенням, позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2022 скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Ухвалено нове рішення. Вирішено визнати протиправною бездіяльність Вінницької обласної прокуратури щодо ненарахування з 27.03.2020 по 22.10.2021 заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу прокурора місцевої (окружної) прокуратури, розрахованого відповідно до положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру". Зобов`язано відповідача нарахувати позивачеві заробітну плату (включаючи оплату часу відпустки) за період з 26.03.2020 по 22.10.2021, виходячи з розміру посадового окладу, розрахованого відповідно до положень ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням усіх установлених їй у цей період надбавок і премій та виплатити різницю між нарахованою таким чином сумою та фактично отриманою сумою виплат за вказаний період.

Разом із тим, постановою Верховного Суду від 24.01.2023 скасовано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2022, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі №120/16632/21-а залишено в силі.

28.09.2023 позивачем подано заяву про перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 за виключними обставинами. Заява мотивована тим, що рішенням Конституційного Суду від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 (справа № 3-80/2022) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-ІХ, згідно з яким оплата праці Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури. Водночас саме відповідні норми були застосовані судом при вирішенні справи та ухваленні рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відтак, на думку заявника, існують підстави для перегляду рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 на підставі п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України.

Ухвалою від 04.10.2023 суддя відмовив у відкритті провадження за виключними обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі № 120/16632/21-а.

Постановою Сьомого апеляційного суду від 17.01.2024 скасовано ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі № 120/16632/21-а, а справу вирішено направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.03.2024 відкрито провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_2 та з урахуванням положень частини 1 статті 366 КАС України вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 04.04.2024.

21.03.2024 до суду надійшли письмові заперечення (відзив) Вінницької обласної прокуратури на заяву позивача про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Відповідач зауважує, що нормами процесуального права передбачено можливість перегляду за виключними обставинами лише тих судових рішень, які підлягають виконанню, але ще не були виконані. Разом з тим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі № 120/16632/21-а відмовлено у задоволенні адміністративного позову. Отже, у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України таке судове рішення не може переглядатися за виключними обставинами.

12.03.2024 від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

За відсутності заперечень з боку представника відповідача, суд, враховуючи положення частини 2 статті 368 КАС України, визнав за можливе судове засідання з розгляду заяви про перегляд за виключними обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 провести за відсутності заявника.

У судовому засіданні 04.04.2024 представник відповідача заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_2 . Разом з тим, представник Вінницької обласної прокуратури не висловила заперечень щодо можливості подальшого розгляду заяви в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 04.04.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.

Ухвалою від 04.04.2024 суд вирішив повернутись до розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі № 120/16632/21-а у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та ухвалив розгляд заяви проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін колегією у складі трьох суддів.

Ухвалою від 04.04.2024 вирішено призначити заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами до розгляду в судовому засіданні на 24.04.2024.

22.04.2024 від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність правових підстав для перегляду судового рішення у цій справі за виключними обставинами.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Таким чином, право на перегляд рішення у зв`язку з виключними обставинами за пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України забезпечує поновлення порушеного права особи внаслідок застосування у її справі положень закону, які не відповідали Конституції України. Попри те, що втрата чинності Закону в разі визнання його неконституційним відповідно до частини другої статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" визначається днем ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом (якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення), таке рішення є підставою для перегляду за виключними обставинами судових рішень, прийнятих раніше ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України.

Верховний Суд неодноразово розглядав заяви про перегляд справи за виключними обставинами за подібних правовідносин, зокрема у справах № 808/1628/18, № 4819/49/19 та № 140/2217/19, де дійшов наступних висновків.

Положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України необхідно тлумачити передовсім через призму положень статті 3 Конституції України, відповідно до яких, зокрема, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. У такому контексті відмова у перегляді судового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, за виключними обставинами з підстав встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, (пункт 1 частини п`ятої статті 361 КАС України), є неефективним захистом прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд зазначив, що норму пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України треба тлумачити так, що словосполучення "якщо рішення суду ще не виконане" стосується можливості перегляду за виключними обставинами тільки тих судових рішень, які підлягають виконанню (тобто резолютивна частина рішення містить зобов`язання вчинити певну дію, ухвалити рішення, сплатити гроші тощо), але на момент подання заяви про перегляд за виключними обставинами не були виконані. Водночас судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, примусовому виконанню не підлягає й тому не може бути "ще не виконаним".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19 щодо перегляду за виключними обставинами ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25.10.2019 (у якій була застосована норма (частина третя статті 307 КПК України), яку згодом Конституційний Суд України Рішенням від 17 червня 2020 року № 4-р (II)/2020 визнав неконституційною, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при постановленні ухвали від 25.10.2019 Касаційний кримінальний суд застосував чинні норми КПК України. Натомість Рішення Конституційного Суду України від 17.06.2020 № 4-р (II)/2020, яке заявник вважає виключною обставиною, ухвалене 17.06.2020. На момент ухвалення цього Рішення кримінально-процесуальні відносини у аналізованому провадженні вже припинилися. А це означає, що дія Рішення Конституційного Суду України не може поширюватися на ці правовідносини, оскільки вони виникли і закінчилися до його ухвалення.

Також у вказаному рішенні зазначено, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію, тобто поширюється на правовідносини, що виникли або тривають після його ухвалення (за винятком тих випадків, якщо інше встановлено Конституційним Судом України безпосередньо у тексті ухваленого рішення).

З наведених мотивів Велика Палата Верховного Суд констатувала, що немає підстав для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами ухвали Касаційного кримінального суду від 25.10.2019.

Аналогічний підхід застосовано в постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18. У зазначеній справі, позаяк текст пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України дещо відрізняється від того, який міститься в пункті 1 частини першої статті 459 КПК України (в останньому випадку немає умови "якщо рішення суду ще не виконане"), увага об`єднаної палати була зосереджена на судових рішеннях, які можуть переглядатися за виключними обставинами з вказаної нормативної підстави.

Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у справі № 808/1628/18 дійшла до висновку, який полягає у тому, що судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено, не може переглядатися на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, адже воно не може виконуватися у примусовому порядку. Крім того, рішення Конституційного Суду України не має ретроспективної дії й не змінює нормативно правового регулювання, відповідно до якого суди попередніх інстанцій вирішували спір.

Крім того, суд враховує, що з метою відступу від висновків щодо застосування норм права, а саме пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України та пункту 1 частини третьої статті 320 Господарського процесуального кодексу України, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 808/1628/18 та постанові Касаційного господарського суду від 29.10.2019 у справі № 922/1391/18, ухвалою Верховного Суду від 26.01.2022 справу за № 805/1312/16-а передано до Великої Палати Верховного Суду.

Проте ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 зазначену справу було повернуто відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду. При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в ухвалі від 26.01.2022 у справі № 805/1312/16-а Касаційний адміністративний суду не навів ґрунтовних підстав необхідності відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 29.10.2019 у справі № 922/1319/18 та ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 808/1628/18.

Також суд бере до уваги, що ухвалою Верховного Суду від 27.07.2022 справу за № 805/1312/16-а було вирішено передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Підставою для такого рішення слугувало те, що колегія суддів вважала відмову в перегляді за виключними обставинами з підстав встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, судового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, не ефективним захистом прав позивача у справі від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Також колегія суддів зазначила, що положення КАС України не містять прямої заборони перегляду рішень про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі рішення Конституційного Суду України, яким пізніше визнані застосовані у рішенні положення закону неконституційними. Однак, як зауважила колегія суддів, у низці судових рішеннях Касаційного адміністративного суду сформульовано висновок про те, що не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки воно не передбачає примусового виконання. Таке тлумачення, на думку колегії суддів, призводить до того, що особа, якій у задоволенні позову відмовлено (позивач) у цій справі, позбавляється права на перегляд судового рішення з підстав визнання неконституційним закону, застосованого в її справі, попри встановлення Конституційним Судом України неконституційності такого Закону. За такого підходу фактично нівелюється інститут перегляду справи за виключними обставинами. Адже за своєю правовою природою судове рішення, яке набрало законної сили, навіть те, яким відмовлено у задоволенні позову, визначає зміст правовідносин між учасниками справи. Воно є обов`язковим для регулювання правовідносин сторін у спорі, обов`язковим щодо реалізації їх прав.

З огляду на викладене колегія суддів КАС ВС дійшла висновку, що перегляд судових рішень, якими відмовлено у задоволенні позову, за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України можливий. Для цього необхідно відступити від правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18 й висловити протилежний за змістом висновок, який пропонується вище.

Втім, в ухвалі від 22.12.2022 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду вказала на те, що приписи пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України відтоді не змінилися і застосовуються в тій самій редакції, яку роз`яснювала об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у постанові № 808/1628/18. Відповідна правова позиція, яка була висловлена в постанові від 19.02.2021, не втратила актуальності у вимірі суспільних відносин, які існують на час розгляду цієї справи. Водночас якихось обставин, які не були взяті до уваги, коли формулювався правовий висновок у справі № 808/1628/18 і які могли б вплинути на трактування вказаних приписів статті 361 КАС України, висловленому у постанові від 19.02.2021, й таким чином зумовлювали б потребу його змінити задля правильно застосування, ця справа не містить.

Відтак об`єднана палата Касаційного адміністративного суду дійшла висновку про відсутність достатніх і необхідних підстав для відступу від правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує, що на сьогодні Верховним Судом сформовано чітку та усталену правову позицію, згідно з якою положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України містять імперативний припис про те, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, може бути підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами лише за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане, а тому перегляд за цією підставою судових рішень, якими відмовлено у задоволенні позову, неможливий.

Позивач ОСОБА_2 просить переглянути за виключними обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022, яким у задоволенні його адміністративного позову відмовлено повністю. Це рішення набрало законної сили у зв`язку з прийняттям КАС ВС постанови від 24.01.2023.

Таким чином, обставина, на яку посилається заявник, не дає правових підстав для перегляду судового рішення у цій справі за пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, адже таке рішення не підлягає примусову виконанню.

Водночас зважаючи на аргументи позивача наведені у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а саме стосовно прийняття рішення Конституційного Суду № 8-р(ІІ)/2023 від 13.09.2023, суд зауважує, що цим рішенням визнано неконституційним друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-IX, але наголошено на тому, що воно утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (тобто таке рішення має пряму (перспективну), а не зворотну (ретроспективну) дію у часі).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частини 1 статті 369 КАС України).

Під час розгляду заяви позивача про перегляд за виключними обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі № 120/16632/21-а судом не встановлено підстав для перегляду цього рішення за пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Відтак у задоволенні заяви ОСОБА_2 належить відмовити, залишивши відповідне рішення суду в силі.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 368 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі № 120/16632/21-а та залишити відповідне судове рішення в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 29.04.2024.

Суддя-доповідач Томчук Андрій Валерійович

Судді Мультян Марина Бондівна

Слободонюк Михайло Васильович