Справа № 334/2433/24
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.04.2024
Справа № 334/2433/24
Провадження № 2-а/334/33/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко А.О., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання неправомірною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024 року каналами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання неправомірною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов 25.03.2024 року.

В позові посилався на те, що 10.02.2024 року інспектором УПП в Запорізькій області Гриценко Д.С. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ №730205, відносно ОСОБА_1 щодо скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: 04.01.2024 року водій, керуючи транспортним засобом, рухався з перевищеною швидкістю у населеному пункті, де дозволяється рухатись зі швидкістю не більше 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом «Тру Кам 208387», чим порушив п.12.4 ПДР.

Не погоджуючись з постановою він у відповідний строк оскаржив її до УПП в Запорізькій області та 18.03.2024 року поштовим зв`язком (рекомендований лист № 022) отримав рішення №Б-216 про залишення постанови без змін, а скарги без задоволення. Таким чином, у передбачений законом строк позивач звертається до суду з позовом щодо оскарження постанови серії БАБ №730205 від 10.02.2024 року в судовому порядку.

Позивач не погоджується із зазначеною постановою з огляду на те, що він впевнений, що своїми діями не вчиняв правопорушення, оскільки постійно контролював необхідну швидкість руху, не перевищуючи швидкість 50 км/год. Заміри швидкості руху транспортного засобу позивача проводились приладом «Тру Кам 208387», не відповідають показам спідометру позивача та, відповідно, виникають сумніви чи прилад працює справно, та чи проходив він сертифікацію згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Без належного сертифікату прилад не можна використовувати для вимірювання швидкості руху транспортних засобів, а тому даний доказ є недопустимим до розгляду суду. Крім того, фіксування швидкості відповідачем здійснювалося лазерним вимірювачем швидкості з порушенням ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки утриманий в руках лазерний вимірювач швидкості не є стаціонарно вмонтованим засобом, а здійснення фіксації швидкості з руки може дати більше ніж передбачено відповідним свідоцтвом про повірку похибки, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху транспортного засобу.

Відповідачем не виконано вимогу щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які підтверджують факт скоєння правопорушення позивачем. Вважає, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності свого рішення, тому постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Прохав визнати неправомірною та скасувати постанову УПП в Запорізькій області серії БАБ №730205 від 10.02.2024 року відносно ОСОБА_1 щодо скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

28.03.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

05.04.2024 року до суду звернувся представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Назаренко М.М. з відзивом на позов, в якому посилалися на те, що під час несення служби інспектором УПП в Запорізькій області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI ІІ 20/20 TC №008457» було виявлено порушення ПДР України, а саме: водій транспортного засобу «ВАЗ 2114», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України.

В ході розгляду справи, було роз`яснено суть вчиненого правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Позивач будь-яких клопотань не заявляв.

З приводу тверджень правомірності використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20» необхідно зазначити, що згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29813 від 11.12.2023 року, вимірювач швидкості «TruCam II LTI 20/20 TC №008457» відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, та +- 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Можливість використання приладу «TruCam ІІ LTI 20/20» у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Згідно відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» №28-10/139 від 21.12.2020 року вимірювач швидкості «TruCam II LTI 20/20» відповідає вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію (відповідність вимогам технічних регламентів підтверджується Експертними висновками Адміністрації ДЕРЖСПЕЦЗВ`ЯЗКУ № 04/05/02-3560, 04/05/02-3561, 04/05/02-3562 від 24.12.2020 року).

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах закону. Можливість використання виробу «ТruСАМ» також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02/-3560, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно ДСТУ ISO/ІЕS 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Згідно відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року №16289/41/35/02-19 прилад «ТruCam» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Положеннями Закону не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків. Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків. В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху. Окрім цього прилад вимірює швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості сягає 1,2 км. Лазерний вимірювач швидкості оснащений режимом відеофіксації.

Таким чином, обставини, на які вказує позивач, не виключають подію та склад інкримінованого правопорушення.

Прохали зобов`язати позивача надати докази на ті обставини, на які він посилається в позові, в задоволенні позову відмовити, проводити розгляд справи без участі представника.

22.04.2024 року в судовому засіданні позивач позов підтримав та прохав задовольнити.

22.04.2024 року в судове засідання представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області не з`явився, 05.04.2024 року подали відзив на позов, в якому прохали в задоволенні позову відмовити, проводити розгляд справи без участі представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно ч.1 ст.122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - передбачено накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 19.03.1998 року, згідно посвідчення серії НОМЕР_4 є інвалідом з дитинства група І Б.

Судом встановлено, що 10.02.2024 року інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Гриценко Д.С. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №730205, згідно якої 04.01.2024 року о 09:44 в м. Запоріжжя Прибережна автомагістраль біля будинку 74А по бул. Шевченка, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2114», н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті (50 км/год) на 24 км/год та рухався зі швидкістю 74 км/год, швидкість вимірювалась лазерним приладом «Трукам ТС 008457», чим порушив п.12.4 ПДР України. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

19.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Управління патрульної поліції в Запорізькій області з заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №730205 від 10.02.2024 року.

05.03.2024 року т.в.о. начальника УПП в Запорізькій області Бурцев О.О. розглянув заяву (скаргу) ОСОБА_1 та прийняв рішення №Б-216, яким оскаржувану постанову залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Позивач свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає, вважає, що для притягнення його до відповідальності були відсутні будь-які правові підстави, оскільки відсутні докази на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення.

Судом було досліджено роздруківку фото з приладу «Трукам ТС 008457», яку додано представником відповідача до відзиву на позов, з якої вбачається, що обставини, викладені у постанові, дійсно відбувались 04.01.2024 року о 09:44 в м. Запоріжжя Прибережна автомагістраль біля будинку 74А по бул. Шевченка, також зафіксовано транспортний засіб «ВАЗ 2114», н.з. НОМЕР_1 , та його швидкість 74 км/год, дистанція вимірювання 170,4 м.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29813 від 11.12.2023 року, яке чинне до 11.12.2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM ІІ LTI 20/20 №ТС008457», на який було зафіксовано вказане правопорушення, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості: від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у Постанові від 11.10.2016 року у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства у справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 року - суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «OHalloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно ч.1,2 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Посилання позивача в позові на те, що дії інспектора поліції були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації «TruCam», який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач «ТruCam» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, крім основного, ручного режиму, вимірювач «ТruCam» також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Також, згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Враховуючи вказане положення, суд зазначає, що порядок експлуатації технічних приладів, зокрема, порядок здійснення відповідних вимірювань такими приладами, встановлюється саме експлуатаційними документами таких приладів.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що прилад для вимірювання швидкості не проходив сертифікацію згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», оскільки відповідачем надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29813 від 11.12.2023 року, яке чинне до 11.12.2024 року, відповідно якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM ІІ LTI 20/20 №ТС008457», яким проводилось вимірювання швидкості автомобіля позивача, відповідає вимогам технічної документації.

Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у Постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 року по справі №522/4183/20, Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 року по справі №753/104/20; Першого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 року по справі №219/14834/19; Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 року по справі №404/4550/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року по справі №425/3444/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 року по справі №9243/1340/19.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, та досліджені докази, суд приходить висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови було дотримано вимоги КУпАП в повній мірі, останній діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, застосування поліцейським лазерного вимірювача швидкості «TruCAM ІІ LTI 20/20 №ТС008457» не суперечить правилам експлуатації даного приладу, а його показники є належним доказом у справі, тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена згідно норм законодавства, а стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. накладено в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин суд за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності прийшов до висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.5 ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що судом відмовлено у задоволенні позову, і позивач звільнений від сплати судових витрат, то судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5-9, 20, 77, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання неправомірною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно ч.4 ст.286 КАС України подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2024 року.

Суддя: С.М.Телегуз