Справа № 308/1438/24
Суддя: Курах Л. В.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1438/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Курах Л.В.

секретар судового засідання Гейруш Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Мукачівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії,-

В С Т А Н О В И В :

26.02.2024 до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Мукачівської міської ради в якому просить поновити строк на оскарження Постанови по справі про адміністративне правопорушення; визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії №164/0/161-23/04-06 від 11.12.2023 р.; стягнути з Виконавчого комітету Мукачівської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати які складаються із судового збору в сумі 605,60 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5250,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Мукачівської міської ради відносно неї винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення 164/0/161-23/04-06 від 11 грудня 2023 року, якою її притягнуто до відповідальності за порушення правил благоустрою міста Мукачево (ст.152 КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 850 гривень. При цьому вона не є власником магазину, а лише надає послуги з управління магазином. Позивачка зазначає, що вивіска, яка розміщена на фасаді магазину носить інформаційний характер та інформує потенційних покупців про асортимент магазину одяг та взутті, а також назву магазину. Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові зафіксоване саме розміщення вивіски без відповідного дозволу. Таким чином, необхідно дійти до висновку, що в діях позивачки відсутні одразу декілька елементів правопорушення, а саме: суб`єкт правопорушення та об`єктивна сторона.

Вказану постанову позивачка отримала 19.01.2024 року у відповідь на адвокатський запит, тому позивачка прохає суд про поновлення строку на звернення із даним позовом до суду, та про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії 164/0/161-23/04-06 від 11.12.2023 року. Також просить стягнути з Виконавчого комітету Мукачівської міської ради судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 605,60 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5250,00 грн..

Ухвалою суду від 01.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.03.2023 року від представника відповідача Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Мукачівської міської ради надійшов відзив в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що вимоги позивача є безпідставними. Щодо доводів того, що ФОП ОСОБА_1 є неналежним суб`єктом адміністративного правопорушення зазначає, що адміністративною комісією встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем. Згідно договору про надання послуг від 01.09.2023 року, ФОП ОСОБА_1 надає ФОП ОСОБА_3 послуги з управління магазином «ANDI». Згідно даного договору, ФОП ОСОБА_1 , окрім надання послуг з проведення сортування та розпаковки/упаковки товару, його викладки, підбір персоналу, контролю за прийом та переміщення товару, надає інші послуги та здійснює виконання інших робіт за окремими дорученнями ФОП ОСОБА_3 .. З вказаного вбачається, що ФОП ОСОБА_1 може вчиняти будь-які послуги та роботи з управління відповідним магазином за дорученням замовника. Також у протоколі про адміністративне правопорушення №87/23 від 07.11.2023 року ОСОБА_1 зазначила, що документи були подані до ЦНАП, однак вони ще не готові тому, що не встигають по строкам. Однак перевіривши дану інформацію при розгляді адміністративною комісією при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради зазначеного протокому не здобуто жодних доказів на підтвердження факту звернення ФОП ОСОБА_1 із заявою про отримання технічного паспорту вивіски «ANDI» до органу місцевого самоврядування. Щодо доводів відсутності об`єктивної сторони правопорушення у зв`язку з тим, що розділ 8 Правил стосується розміщення реклами та називається «Утримання реклами», зазначає, що такі висновки не відповідають положенням чинного законодавства, адже ЗУ «Про рекламу» та Типові правила розміщення зовнішньої реклами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, містять визначення вивіски та положення щодо порядку її розміщення. Отже, вивіска, яка містить назву магазину, відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, а саме розміщення вивіски з порушенням вимог Порядку та без технічного паспорта. Щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу вказує, що встановлена вартість витрат не відповідає її складності та є завищеною, адже справа розглядається у порядку спрощеного провадження без виклику осіб. Щодо поновлення строків на оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення №87/23 від 07.11.2023 складений у присутності ФОП ОСОБА_1 , отже, їй було відомо про складання адміністративних матеріалів щодо неї, однак заява про надання копій таких надійшла до адміністративної комісії 09.01.2024, після закінчення строу визначеного ст.38 КУпАП.

26.03.2024 року від представника відповідача Виконавчого комітету Мукачівської міської ради надійшов відзив в якому він заперечує проти позову в повному обсязі, вважає що вимоги представника позивача є необгрунтованими та такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

02.04.2024 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що вивіска носить інформаційний характер. У відзиві представник відповідача зазначає, що ФОП ОСОБА_4 є керівником магазину та посадовою особою, а той факт, що позивач не є власником магазину та не здійснює у ньому господарську діяльність представником відповідача повністю проігнорований. Щодо не співмірності судових витрат вважає, що сторона не надала ніяких доказів, а також позивач має право надати докази щодо оплати судових витрат протягом 5 днів після винесення судового рішення по справі.

09.04.2024 року від представника відповідача Виконавчого комітету Мукачівської міської ради надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких повторно зазначив, що ОСОБА_1 розмістила вивіску на фасаді буд. АДРЕСА_1 без дозволу в установленому порядку. Дії позивача полягають у порушенні порядку розміщення вивісок на території Мукачівської міської територіальної громади, затвердженого рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради №18 від 21.01.2020 року. Крім того, договором стверджується, що виконавцем по даному договору є ФОП ОСОБА_1 і нею не заперечувався факт оформлення необхідних документів. Також адвокатом не підтверджено його право на представництво інтересів ОСОБА_1 у даній справі, оскільки надано ордер в якому відсутня назва органу, у якому надається правові допомога адвокатом та відсутній підпис адвоката.

Позивач та відповідачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подали.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням положень ч. 8 ст. 262 КАС України, судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.12.2023 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради винесено Постанову, якою фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.с.17-19).

Із вказаної постанови також вбачається, що 07.11.2023 року спеціалістом І категорії, дільничним інспектором відділу контролю за станом благоустрою міста Управління муніципальної інспекції Мукачівської міської ради Калатс У.В. було складено протокол №87/23 про адміністративне порушення відносно ФОП ОСОБА_1 , яка розмістила вивіску без дозволу виданого в установленому порядку, чим порушила вимоги п. 8.5 Розділу 8 Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку утримання і прибирання вуличних, дворових територій, парків, скверів м. Мукачево.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст. 62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено ті обставини, що позивачка не вчиняла інкриміноване їй адміністративне правопорушення.

Стаття 152 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів та тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 152 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють державні стандарти, норми і правила у сфері благоустрою населених пунктів, правила благоустрою територій населених пунктів та є обов`язковими для виконання.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП можуть бути: громадяни, громадяни-підприємці та посадові особи.

Відповідно до с. 1 Закону Україну "Про рекламу" реклама це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. В той же час, розміщення інформації про виробника товару (чи сам товар) у місцях реалізації не вважається рекламою (ч. 8 ст. 8 Закону Україну "Про рекламу").

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону Україну "Про рекламу" вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Аналогічні положення викладені і в Типових правилах розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року N 2067.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленими цими органами на підставі типових правил, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Мукачівської міської ради від 16 березня 2017 року № 554 затверджено Правила благоустрою міста Мукачево.

Судом встановлено, що магазин "ANDI" є приватною власністю, що виключає обов`язковість отримання дозволу на розміщення рекламних вивісок на його фасаді.

Окрім того, судом досліджено зміст вивіски, що розміщена позивачкою на магазині. Так, із досліджених фотоматеріалів вивіски неможливо встановити наявність інформації, яка б мала рекламний зміст. Отже, розміщення такої вивіски не потребує отримання окремого дозволу виконавчого комітету Мукачівської міської ради.

Суд акцентує увагу суб`єкта владних повноважень на тому факті, що міська влада має право встановлювати вимоги до змісту та форми рекламних вивісок, з метою відповідності їх архітектурному ареалу, плану (правил) зонування території міста, але право розміщувати або не розміщувати вивіску залишається за власником нерухомого майна. В іншому випадку суд розцінює такі дії суб`єктів владних повноважень як втручання та обмеження права приватної власності.

Ні в протоколі про адміністративне правопорушення №87/23 від 07 листопада 2023 року, ні в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення №164/0/161-23/04-06 від 11.12.2023 року немає інформації про зафіксовані порушення у частині недотримання вимог до форми та/або змісту рекламної вивіски.

Саме посилання представника адміністративної комісії на той факт, що вивіски не відповідають вимогам правил благоустрою щодо змісту та розміру вивісок не приймаються судом до уваги, оскільки, у оскаржуваній постанові зафіксований інший склад правопорушення розміщення реклами без відповідного дозволу виконавчого комітету міської ради.

У своєму адміністративному позові позивачка зазначає, що вона не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, не є власником магазину, а надає послуги іншій фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 , що підтверджується договором про надання послуг від 01.09.2023 року (а.с.21-22).

У відзиві на позов представник Адміністративної комісії зазначає, що ФОП ОСОБА_1 надає послуги з управлінням магазином «ANDI» та може вчиняти будь-які послуги та роботи з управління відповідним магазином за дорученням ФОП ОСОБА_3 ..

Суд не погоджується з такими твердженнями адміністративної комісії та доходить до висновку про те, що позивачка по справі не є власником магазину та є іншим суб`єктом господарської діяльності, що надавала послуги власнику магазину, що підтвердженого належними та достатніми доказами, які надані представником позивачки.

Суд звертає увагу, що відносин між двома незалежними суб`єктами господарської діяльності регулюється Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами цивільного законодавства, в той час, коли відносини власника магазину (господарської одиниці) та керівника магазину (господарської одиниці) регулюються нормами трудового права (КЗпП та інші Закони) та нормами корпоративного права (у випадку здійснення господарської діяльності юридичною особою).

У даному ж випадку відносини між власником магазину та позивачкою врегульовані договором про надання послуг. Згідно наданого договору позивачка виконує лише ті обов`язки, які передбачені договором та несе відповідальність згідно договору та закону.

Той факт, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення та має бути притягнута до відповідальності спростований доказами, які надані стороною позивача по справі, а аргументи Адміністративної комісії про можливість вчинення ФОП ОСОБА_1 будь-яких послуг та роботи з управлінням магазином за дорученням замовника є суб`єктивними та необґрунтованими.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в діях ФОП ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення; об`єктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил; суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; суб`єктивну сторону складу - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності. Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються собою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що крім протоколу про адміністративне правопорушення, у якому не розкрито суті адміністративного правопорушення, інспектором виконавчого комітету не зібрано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували винуватість ФОП ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, зокрема: документального підтвердження здійснення господарської (реєстрації) позивачки за адресою фіксації правопорушення, відомостей Державної податкової інспекції про здійснення винною особою підприємницької діяльності за адресою фіксації правопорушення та інших доказів, що свідчили б про належність магазину саме позивачці.

Натомість позивачкою надані достатні та належні докази, які підтверджують, що господарська діяльність за адресою фіксації правопорушення здійснюється іншою особою, аніж зафіксованою у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не вправі самостійно збирати докази.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність факту здійснення господарської діяльності позивачкою у магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо заперечень виконавчого комітету Мукачівської міської ради про подання ордеру в якому відсутній підпис адвоката, суд зазначає наступне.

Суд має перевіряти оригінал поданого в електронній формі документа, а не його паперову копію.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Оригіналом є саме документ в електронній формі, а його паперова форма - відтворена на папері копія. Тож передусім суд має досліджувати на предмет підписання електронний документ, а не його паперову копію.

Суд отримавши процесуальні документи в електронній формі, здійснив перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, а тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного. Дослідивши наданий ордер, судом встановлено, що він підписаний електронним підписом.

Що стосується процесуального питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд при його вирішенні керується наступними мотивами.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Частинами 1, 2 статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами 3-5 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами 6, 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як підтверджено матеріалами справи, на обґрунтування вимог про стягнення правничої допомоги представником позивача долучено: договір про надання професійної правової допомоги від 15.01.2024 року, замовлення на надання правової допомоги від 15.01.2024 року, Акт про надання професійної правової допомоги від 23.01.2024 року на суму 5250 грн, розрахункова квитанція Серія ЛВАК 764989.

Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2020 року у справі №520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі №320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд з огляду на встановлені обставини з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу із 5250 грн. до 2500 грн.

На підставі викладеного, керуючись 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Мукачівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Мукачівської міської ради №164/0/161-23/04-06 від 11.12.2023 року про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Мукачівської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Представник позивача: Манзюк Тарас Юрійович (вул.Зарічна, 39, м.Кропивницький, Кіровоградська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: Виконавчий комітет Мукачівської міської ради (пл.Духновича Олександра, 2, м.Мукачево, Закарпатська область, код ЄДРПОУ - 04053743).

Відповідач 2: Адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Мукачівської міської ради (пл.Духновича Олександра, 2, м.Мукачево, Закарпатська область).

Головуюча Л.В.Курах