Справа № 160/2842/23
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2024 року

м. Київ

справа №160/2842/23

адміністративне провадження № К/990/14883/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у справі № 160/2842/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроенергозбут» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язати вчинити певні дії,

установив:

15 лютого 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроенергозбут» (далі - ТОВ «Дніпроенергозбут») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного Управління ДПС у Дніпропетровській області від 30 грудня 2022 року N7982685/44809688 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних складеної ТОВ «Дніпроенергозбут» () податкової накладної від 30 листопада 2022 року № 22;

- зобов`язати Державну податкову службу України () зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30 листопада 2022 року №22, складену TOB «Дніпроенергозбут» () днем її фактичного подання, - 30 листопада 2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі № 160/2842/23 позов задоволено.

Представник Державної податкової служби України подав до суду першої інстанції заяву про виправлення описки в резолютивній частині рішення від 27 квітня 2023 року у справі № 160/2842/23. Державна податкова служба України у поданій заяві зазначала про неможливість реєстрації податкової накладної № 22 датою, яку зазначив суд першої інстанції у резолютивній частині рішення, як дату її подання, тобто 30 листопада 2022 року. Натомість, цією датою податкова накладна № 22 була виписана, а прийнята із зупиненням її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних 13 грудня 2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року, залишеною постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року, у задоволенні заяви Державної податкової служби України про виправлення описки у рішенні від 27 квітня 2023 року у справі № 160/2842/23 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд установив, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з пунктами 3, 4, 12, 13, 20 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; закриття провадження у справі; відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Наведений у частині другій статті 328 КАС України перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Зі змісту поданої касаційної скарги убачається, що скаржник просить переглянути в касаційному порядку ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки у судовому рішенні.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 294 КАС України така ухвала суду першої інстанції є предметом апеляційного оскарження, проте згідно з частиною другою статті 328 цього Кодексу відсутня у переліку ухвал, що можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

З огляду на викладене, ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року, а також постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року, ухвалена за результатами її перегляду, не можуть бути предметом касаційного оскарження.

Також Суд звертає увагу на те, що у цій ситуації скаржнику було забезпечено належні процесуальні умови для реалізації основоположного права на апеляційний перегляд судового рішення, ухваленого в його справі, яке (таке право) гарантоване статтею 129 Конституції України. Водночас касаційне оскарження вказаного судового рішення положеннями КАС України не допускається.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (див. «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, п. 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (див. рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», п. 45; рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», п. 37; рішення у справі «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), п. 32; рішення у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia), п. 29).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи те, що касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 294, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у справі № 160/2842/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроенергозбут» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язати вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями й оскарженню не підлягає.

Головуючий І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко