Справа № 189/18/24
Суддя: Лукінова К. С.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/18/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.04.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Лукінової К.С.

за участю секретаря Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт Покровське в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Петрова Кирила Віталійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

встановив:

До суду надійшов адміністративний позов від адвоката Єланського О.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому просив суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1178847 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень, справу закрити. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його вина не доведена будь-якими належними та допустимими доказами. Вважає дану постанову незаконною, а відтак, просить її скасувати. Відповідач інспектор 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Петров К.В. та представник відповідача УПП в Дніпропетровській області - Марченко А.О. направили до суду відзиви на позовну заяву, в обґрунтування яких посилалися на вимоги КУпАП, КАСУ, ЗУ «Про національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух» та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01.01.2024 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.2 ст.126 КУпАП серії ЕНА №1178847, відповідно до якої 01.01.2024 року о 22 год. 15 хв. в м. Дніпро, по вул. Козака Мамая, 31 позивач керував автомобілем FORD FOCUS д.н. НОМЕР_1 за відсутності відповідної категорії на право управління даним авто, чим порушив п. 2.1 а ПДР. Крім того, згідно копії постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2024 року по справі № 932/453/24, справу про притягнення ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до копії постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2024 року по справі № 932/512/24, справу про притягнення ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Диспозицією ч. 2 ст. 126 КупАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Частиною 1 ст.55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб. Згідно з ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно із ст.252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством. Так, згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів. Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу. Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Таким чином, підтвердження того, що позивач дійсно керував транспортним засобом за відсутності відповідної категорії на право управління даним авто доказів не надано. З відеоматеріалів, які надані суду, не вбачається того, що саме ОСОБА_1 здійснював рух транспортного засобу, оскільки як видно з доданого відеозапису працівники поліції підходили до автомобіля, який знаходився без руху. Окрім цього, в той же день на позивача було складено ще 2 протоколи про адміністративні правопорушення, копії яких представником позивача надано до суду. Зі змісту цих постанов вбачається, що за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративну справу № 932/453/24 та адміністративну справу № 932/512/24 було закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Зі змісту приписів ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП суд доходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 2 ст. 126 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд звертає увагу, що до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1178847 від 01.01.2024 року не надано беззаперечних доказів того, що позивач керував транспортним засобом за відсутності відповідної категорії, що унеможливлює відповідальність позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, правомірність прийняття відповідачем постанови серії ЕНА № 1178847 від 01.01.2024 року не доведено, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Оскільки, відповідачем не доведено правомірність постанови, а позивачем доведено відсутність підстав для його притягнення до адмінвідповідальності, суд вважає за необхідне закрити провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Керуючись ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Петрова Кирила Віталійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити. Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1178847 від 01.01.2024 року, винесену інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Петровим Кирилом Віталійовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень. Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 від 01.01.2024 року - закрити. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Лукінова

26.04.2024