Справа № 619/95/24
Суддя: Овсянніков В. С.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/95/24
провадження № 2-а/619/4/24
РІШЕННЯ

іменем України

24 квітня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Попової О.О., представника позивача Алейнікова О.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Василенка Владислава Валентиновича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Василенка Владислава Валентиновича та Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови серії БАД № 802564 від 20.12.2023 про накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження за ст. 125 КупАП.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що постановою Інспектора взводу 1 роти 1 батальйону І УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Василенком В.В. серії БАД № 802564 від 20.12.2023,її було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді попередження.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 20.12.2023 о 13:05 годині у м. Харкові по вул. Клочківська біля буд. 370 керувала транспортним засобом Mazda 6 із тріщиною на лобовому склі у зоні дії склоочисників та на місці зупинки на вимогу поліцейського не увімкнула аварійну сигналізацію, чим порушила пп. 9.95 ПДР, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КупАП.

Позивач вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова серії БАД № 802564 від 20.12.2023 підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора поліції фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 вказує на те, що постанова була винесена інспектором ДПП без будь-яких експертних досліджень тільки на своєму розумінні та у зв`язку з тим, що постанова не передбачає будь-якого матеріального збитку. Вважає, що для встановлення, чи заважає тріщина для видимості під час керування автомобілем, необхідні спеціальні знання. Зазначає, що вона не займаєся перевезенням пасажирів на будь-якій комерційній чи іншій основі, тому вважає, що це свідчить про те, що вона не скоїла адміністративне правопорушення.

Щодо зупинки автомобіля на вимогу інспектора та не ввімкнення аварійної сигналізації зазначає, що своїми діями у виді зупинення автомобіля інспектор ОСОБА_2 спровокував скоєння іншого правопорушення, розраховуючи на те, що порушник не буде оскаржувати цю постанову.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 802564 від 20.12.2023про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді попередження.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача Департамент патрульної поліції УПП в Харківській області (місцезнаходження ДПП УПП в Харківській області у відзиві зазначив наступне.

Вказує, що зазначені дії водія об`єктивно свідчили про наявність юридичного факту, який містив формальні ознаки адміністративного правопорушення, що об`єктивно вказувало на необхідне юридичне реагування, встановлене діючим законодавством. За наявності обставин, зазначених у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», працівниками патрульної поліції висловлено вимогу про зупинку водію вищезазначеного транспортного засобу.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КУпАП, тому була винесена постанова серії БАД № 802564.

Відповідно до п.п. 31.1. ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Згідно вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 року № 710, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.12.2012 року за № 2169/22481 (далі - Вимоги), визначено, що на території України діють національні стандарти відповідності стану технічного транспортного засобу, зокрема ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методики контролювання", а також Міждержавні стандарти, серед яких, зокрема, ГОСТ 5727-88 "Скло безпечне для наземного транспорту. Загальні технічні умови". В свою чергу, відповідно до пункту 5.1 розділу 5 Додатку № 1 до Вимог, стан конструкції і технічні характеристики матеріалу скла мають відповідати за інформацією їх маркування, ПДР України, вимогам пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010. Так , ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби.

Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року № 630.

Згідно з п. 1.1 ДСТУ 3649:2010, цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (категорій М, MG, N, NG, О. призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Таким чином, відповідно до ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси). ДСТУ 3649:2010 встановлено наступні вимоги щодо безпечності технічного стану КТЗ, зокрема п. 6.8.5 на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Отже, при визначенні стану конструкції скла колісного транспортного засобу категорії М, яким керувала позивач, а саме при виявленні на ньому тріщини в зоні роботи склоочисників, інспектор правомірно кваліфікував дії водія за ознаками статті 125 КУпАП.

Відповідно до пункту 9.9. б) ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Ввімкнення аварійної світлової сигналізації є попереджувальним сигналом, а тому відповідальність настає за статтею 125 КУпАП, оскільки не увімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки автомобілю на вимогу поліції стосується інших порушень правил дорожнього руху.

Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а наведені доводи такими, що не відповідають дійсності та повністю заперечує проти задоволення позовних вимог.

До відзиву додано оптичний диск з відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора з місця зупинки.

Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач представник Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просили розглянути справу без їх участі, в задоволенні позову просили відмовити.

Відповідач інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання, призначеного на 24.04.2024 повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове зворотнє повідомлення про вручення судової повістки 08.04.2024 (а.с. 76).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 125 КУпАП.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу допустимості, належності і достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні.

У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

Судом встановлено, що постановою серії БАД № 802564 від 20.12.2023ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді попередження.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 20.12.2023 близько 13:05 у м. Харків по вул. Клочківська, 370 керувала транспортним засобом MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 з тріщиною вітрового скла в зоні роботи склоочисників та після зупинки на вимогу працівника поліції не ввімкнула аварійну світлову сигналізацію, чим порушила вимоги пп. 9.9. «б» ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою поліцейського, позивач звернулася до суду із адміністративним позовом про скасування цієї постанови.

Відповідно до ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу тягнуть за собою попередження.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Основоположним доводом позивача є те, що вона не порушувала правил дорожнього руху і на вимогу поліцейського не зупиняла транспортний засіб, а зупинила його за правилами проїзду блокпостів, тому не зобов`язана вмикати аварійну світлову сигналізацію.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що саме на суб`єкта владних повноважень у справі, а саме - Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, покладено обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 21.12.2021 № 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам, зокрема, Національної поліції; уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Відповідно до п. 9.9 «б» ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

З наданого відповідачем відеозапису «export-jp0ib.mp4» із нагрудного реєстратора поліцейського вбачається, що автомобіль MAZDA 6, державний номерний знак НОМЕР_1 під час руху та при перетині блокпосту на вимогу працівників поліції було скеровано вправо відносно дороги для зупинки (час відеозапису 00:13). При перевірці документів інспектор вказує, що необхідно відремонтувати лобове скло, на що водій повідомила, що збирає гроші на його заміну (час відеозапису 02:54).

При цьому на уточнююче питання щодо дій водія, коли його зупиняє поліцейський ОСОБА_1 повідомила, що має ввімкнути аварійний сигнал автомобіля (час відеозапису 03:04). Після цього ОСОБА_1 було роз`яснено її права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, вимоги статті 63 Конституції України, право на оскарження постанови, а також остання була запрошена для складання постанови (час відеозапису 03:09).

З відеозапису чітко вбачається, що позивачка дійсно не увімкнула сигналізацію після зупинки поліцейським, що є порушенням п. 9.9 б ПДР України.

Крім того впродовж всього часу фіксації відеозапису, який тривав 16:13 хвилин, позивач не заперечувала факт неувімкнутої аварійної сигналізації на транспортному засобі.

Щодо вітрового скла, позивачка підтвердила факт його пошкодження на відеозаписі, та не заперечувала це у позовній заяві.

Доводи позивача про те, що вона самостійно зупинилася на блокпосту, а не на вимогу поліцейського, є безпідставними, оскільки спростовується відеозаписом, на якому зафіксовано саме зупинку інспектором поліції транспортного засобу під керуванням позивача, а також випливає з подальшого спілкування поліцейського з ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що позивач під час розгляду поліцейським відносно нього справи про адміністративне правопорушення не висловлював заперечень щодо суті порушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, вчинення якого їй ставилося у провину, а також не заявляла інспектору патрульної поліції про бажання скористатись правовою допомогою або інших клопотань.

Відповідно до ст. 252 КУпАП інспектор поліції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.9.9 б) ПДР України.

Позивачем не надано доказів на обгрунтування заявлених позовних вимог.

Частина 3 ст. 286 КАС України передбачає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає недоведеними підстави для скасування постанови серії БАД № 802564 від 20.12.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді попередження за ст. 125 КУпАП, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Судові витрати у виді судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ЗУ «Про дорожній рух», ЗУ «Про Національну поліцію», ст.ст. 125, 251, 222, 247, 251, 268, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 132, 134-139, 241-246, 268, 286, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Василенка Владислава Валентиновича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Департамент патрульної поліції УПП в Харківській області (місцезнаходження ДПП УПП в Харківській області: 61033 м. Харків вул. Шевченка, 315-А.

Повний текст рішення віготовлено 26.04.2024

Суддя В. С. Овсянніков