Справа № 215/1712/23
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 квітня 2024 року

м. Київ

справа №215/1712/23

адміністративне провадження №Зі/990/39/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Жука А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяви заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. у справі №215/1712/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області в особі старшого сержанта Звєрева Бориса Олександровича про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2024 року не погоджуючись із ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , скаржник, позивач) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2024 року визнано неповажними, зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі №215/1712/23 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, у випадку наявності підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного звернення до касаційного суду із касаційною скаргою у строк, визначений законом; документу про сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2024 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків касаційної скарги на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі №215/1712/23, та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги, які вказані в ухвалі Верховного Суду від 14 лютого 2024 року.

18 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М.

За наслідками вирішення питання про обґрунтованість заявленого відводу Верховний Суд на підставі частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постановив ухвалу від 23 квітня 2024 року, якою визнав необґрунтованою заява скаржника про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. та передав останню до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, визначеної для розгляду цієї справи, передано на розгляд судді Жука А.В.

Так, у вказаній заяві, ОСОБА_1 зазначає, що перегляд справи цією колегією суддів може негативно вплинути на результат розгляду справи №215/1712/23 судом касаційної інстанції, оскільки, відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може звільнити від сплати судового збору на підставі, коли позивачами є малозабезпечені сім`ї і предметом позову є захист соціальних прав.

Також, заявник зазначає, що строк з`ясовується по поштовим повідомленням, по єдиному реєстру поштових відправлень, тому судді відмовляються витребувати по своїй ініціативі необхідні докази для повного, всебічного розгляду справи. ОСОБА_1 звертає увагу, що без відкриття провадження у справі неможлива перевірка правильності кваліфікації дій суду та забезпечення формування правозастосовної практики.

Заявник наголошує, що судді створюють штучні перешкоди для виконання своїх обов`язків, перевищують владу та службові повноваження, навмисно затягують строки розгляду скарги, не надають ухвали про відкриття провадження, використовують диктатуру судової влади, абстрактність, ілюзійність своєї діяльності для домінування, з метою використання своїх можливостей для задоволення своїх власних потреб, що призведе до результату розгляду скарги в якому прямо заінтересовані судді.

Заявник просить зважати на його сумніви про неупередженість, необ`єктивність суддів палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, що не гарантує законність здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду скарги.

Підсумовуючи, заявник просить відвести суддів Касаційного адміністративного суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, захисту політичних прав Єресько Людмилу Олександрівну , Загороднюка Андрія Григоровича , Соколова Володимира Миколайовича , які не наділені повноваженнями розглядати спори, які не віднесені до спеціалізації цієї палати і мають неналежну професійну спрямованість та зацікавленість у кінцевому рішенні.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про відвід , Верховний Суд виходить з наступного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36 КАС України, відповідно до частин першої-четвертої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У цьому випадку, є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЕСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява №4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року в справі «Олександр Волков проти України», заява №21722/11).

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід суддям Загороднюку А.Г., Єресько Л.О., Соколову В.М. у справі №215/3683/23, вважаю, що доводи скаржника про їхню необ`єктивність та/або упередженість є безпідставними, адже в заяві не наведено будь-яких фактів прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їхню небезсторонність чи заінтересованість в результаті розгляду цієї справи.

Доводи заявника зводяться до незгоди з постановленою Верховним Судом 14 лютого 2024 року ухвалою про залишення касаційної скарги без руху, а саме мотивами, якими Суд керувався, визнаючи неповажними наведені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження, та мотивами відмови у звільненні від сплати судового збору.

Верховний Cуд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Тож звертаю увагу, що у відповідності з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У той же час Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши доводи, наведені позивачем у заяві про відвід суддів Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М., вважаю, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності цих суддів, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».

Щодо посилання скаржника про порушення порядку визначення складу суду в порядку статті 31 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині 2 статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14 було утворено судові палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та визначено їх кількісний склад.

Відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом від 21 грудня 2018 року № 622 Державної судової адміністрації України, судом першої інстанції цій справі присвоєно категорію 102010000 «Справи щодо захисту політичних (крім виборчих) та громадянських прав, зокрема щодо; забезпечення права особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів.».

Так, судді Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян спеціалізуються на розгляді, зокрема на розгляді справ щодо захисту політичних (крім виборчих) та громадянських прав (коди 12090200 Класифікатора).

Зважаючи на обставини справи та позовні вимоги, відповідно до Класифікатора дану справу віднесено до категорії «Справи, щодо захисту політичних (крім виборчих) та громадянських прав, зокрема щодо: забезпечення права особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів» (код 102010000), на розгляді якої спеціалізуються судді Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.

Отже, твердження позивача, що судді Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян не наділені повноваженнями розглядати цю справу є помилковими.

При цьому інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи колегії суддів Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. і викликали необхідність їх відводу, відсутні.

З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід суддів Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Загороднюка А.Г., Єресько Л.О., Соколова В.М. у справі №215/1712/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області в особі старшого сержанта Звєрева Бориса Олександровича про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

А.В. Жук,

Суддя Верховного Суду