Справа № 420/15087/22
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 квітня 2024 року

Київ

справа № 420/15087/22

адміністративне провадження № К/990/15208/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2023 у справі №420/15087/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УДГ Трейдинг» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2024 до суду втретє надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена поштою 18.04.2024.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене 22.11.2023, повний текст складено 30.11.2023, відповідно останнім днем його оскарження було 01.01.2024 (з урахуванням вихідних днів), проте касаційну скаргу направлено до суду лише 18.04.2024, тобто з пропуском строку, встановленого для цього.

ГУ ДПС заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване тим, що вперше касаційну скаргу на судові рішення у цій справі було подано із дотриманням встановленого статтею 329 КАС України строку, проте, була повернута скаржнику. ГУ ДПС просить врахувати, що звертається до суду у межах строку, передбаченого частиною п`ятою статті 333 КАС України. Також зазначає, що в інших справах Верховний Суд визнавав аналогічні причини пропуску поважними та поновив строк.

Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, колегія суддів вважає їх неповажними з огляду на таке.

Суд встановив, що вперше касаційна скарга була подана до суду 20.12.2023, однак, Верховний Суд її повернув ухвалою від 10.01.2024 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. Суд вказав, що посилання на не врахування висновків Верховного Суду, викладеного у постановах від 01.04.2020 у справі №826/3035/17, від 20.08.2020 у справі №826/5743/14, та пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України наведені без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин. Суд роз`яснив скаржнику обов`язкові умови, які повинні зазначатися у касаційній скарзі при оскарженні судових рішень на підставі частини четвертої статті 328 КАС України. Електронний примірник цієї ухвали ГУ ДПС отримало через підсистему «Електронний суд» 11.01.2024 о 17:56.

Вдруге касаційну скаргу подано 14.03.2024, однак, ухвалою від 01.04.2024 Верховний Суд повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження. Суд визнав недостатнім самих лише посилань скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 21.07.2020 у справі №826/25327/15, від 18.03.2020 у справі №826/8114/15, від 20.08.2020 у справі №826/5743/14, від 10.04.2020 у справі №823/1389/16, від 24.03.2020 у справі №260/410/19, від 03.03.2020 у справі №140/2715/18, у справах №826/7047/13-а, №805/3461/16-а, 804/10452/14, №826/16763/16, оскільки такі посилання наведені без обґрунтування подібності правовідносин. Крім того, Верховний Суд звернув увагу скаржника на те, що при ухваленні оскаржуваної постанови апеляційний суд врахував правові висновки із низки постанов Верховного Суду, проте, скаржник не доводить, в чому полягає помилковість їх використання. Електронний примірник цієї ухвали ГУ ДПС отримало через підсистему «Електронний суд» 01.04.2024 о 21:13.

18.04.2024 ГУ ДПС подало касаційну скаргу втретє.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Однак, доводів про наявність таких поважних причин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення не містить.

Водночас слід зазначити, що за усталеною позицією Верховного Суду недотримання особою вимог процесуальних норм щодо форми та змісту касаційної скарги за загальним правилом не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Це правило ще в більшій мірі стосується суб`єкта владних повноважень, щодо якого презюмується, що в його розпорядженні є достатньо засобів, зокрема організаційного характеру, для виконання визначених законодавством завдань.

ГУ ДПС не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, Верховний Суд скаржнику неодноразово надавав вичерпні роз`яснення щодо форми і змісту касаційної скарги, яким вона повинна відповідати в частині належного викладення підстав, в тому числі у разі її подання на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

У цій справі саме скаржником не було дотримано вимог КАС України, що стало підставою для повернення попередньо поданих касаційних скарг у цій справі. Отже, відсутні підстави вважати, що скаржник вчиняв усі залежні від нього дії, спрямовані на усунення недоліків попередньо поданих касаційних скарг, які були повернуті Верховним Судом. Зміст втретє поданої касаційної скарги так і не усуває недоліків, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг, що свідчить про формальне повторне подання касаційної скарги без урахування і усунення причин, які стали підставами для їх повернення.

При цьому відсутні підстави вважати, що скаржник звертався до суду із касаційною скаргою повторно без надмірних зволікань. Так, подання касаційної скарги повторно відбулось майже через два місяці після отримання копії ухвали касаційного суду про повернення вперше поданої скарги. Втретє касаційну скаргу також було подано більш, ніж через п`ятнадцять днів після отримання копії ухвали Верховного Суду від 01.04.2024, що також не можна вважати невідкладним. Водночас, у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ГУ ДПС не обґрунтовує проміжки часу, що спливали між датами отримання ухвал про повернення касаційних скарг і до моменту їх чергового подання, як такі, що були об`єктивно необхідні задля приведення касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України.

Посилання скаржника на те, що повторне звернення відбулось в межах присічного (річного) строку на подання касаційної скарги суперечать нормам процесуального закону, оскільки частиною п`ятою статті 333 КАС України встановлено присічний строк на касаційне оскарження судових рішень суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку, натомість не встановлює можливість незастосування до таких суб`єктів строку на касаційне оскарження судових рішень, встановлених статтею 329 КАС України, який становить тридцять днів, а так само не встановлює наявність у суб`єктів владних повноважень безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Та обставина, що в інших справах Верховний Суд, оцінивши наведені причини пропуску строку у взаємозв`язку із наданими доказами, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, не доводить наявність відповідних підстав у цій справі.

Сукупність цих обставин свідчить про допущення ГУ ДПС необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якій зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.

2. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2024 - не більше 60560 грн).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (24810 грн).

Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2022 році, який містить вимоги майнового характеру на загальну суму 1218586 грн. Відповідно, при поданні позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 18278,79 грн (1218586 грн х 1,5%).

Отже, за подання касаційної скарги у цій справі сплаті підлягає судовий збір в сумі 36557,58 грн (18278,79 грн х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

3. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі, поданій втретє, скаржник посилається на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, та вказує, що суди попередніх інстанцій застосували норми пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 22.05.2023 у справі №420/5019/22, від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, від 03.08.2023 у справі №320/2797/21, від 07.12.2022 у справі №640/20383/20, від 08.11.2022 у справі №826/5444/15, від 05.05.2023 у справі №160/15514/20, від 22.11.2023 у справі №420/15087/22. Проте, скаржник лише в загальному цитує витяги з приведених постанов щодо обставин, які можуть свідчити про необґрунтованість податкової вигоди, безвідносно до відповідних висновків судів, з якими він не погоджується.

Водночас, формування таких висновків залежить від встановлених у кожній конкретній справі обставин у сукупності з наданими сторонами доказами. Скаржник у касаційній скарзі обмежився лише абстрактним посиланням на ухвалення приведених ним судових рішень у справах з подібними правовідносинами, що фактично полягає лише у загальних характеристиках предмета спору.

У касаційній скарзі ГУ ДПС вказує на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, та вважає, що саме позивач мав спростувати висновки відповідача про відсутність у контрагентів трудових і матеріально-технічних ресурсів та відсутність зерна по ланцюгу постачання.

Поряд з цим зміст оскаржуваного рішення свідчить, що, вирішуючи спір між сторонами, апеляційний суд вказав, що відповідач не надав доказів того, що контрагенти позивача порушують вимоги податкового законодавства і такі порушення були узгоджені між позивачем та його контрагентами. Натомість, посилання ГУ ДПС на можливі факти порушень контрагентами податкового законодавства були відхилені судом. Скаржник у касаційній скарзі не обґрунтовує, в чому полягає помилковість таких висновків апеляційного суду та яким чином вони суперечать висновкам, викладеним у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.

Крім того, скаржник у касаційній скарзі не доводить, в чому полягає помилковість врахування судом апеляційної інстанції правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справах №826/8016/13-а, №826/25442/15, від 11.09.2018 у справі №810/2677/17, від 20.03.2018 у справі №804/939/16, від 06.02.2018 у справі №804/4940/14, від 30.01.2018 у справі №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 у справі №826/7704/16.

Враховуючи, що Верховний Суд надавав вичерпні роз`яснення щодо обов`язкових умов, які мають зазначатися у своєму взаємозв`язку, у випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а також зазначав про неприпустимість наведення обґрунтування безвідносно до висновків судів, колегія суддів вважає недоцільним чергове роз`яснення скаржникові, чому його доводи є недостатніми для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Частиною другою статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2023 у справі №420/15087/22 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій вказати поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень;

- надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі, встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Також роз`яснити скаржнику, що у разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі через електронний кабінет скаржник має додати докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України (шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко