Справа № 335/3374/24
Суддя: Алєксєєнко А. Б.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3374/24 2-а/335/71/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа: старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області капітан поліції Худолій Микола Володимирович, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ткаченка С.П., звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою у якій просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ББА №122508 від 20.03.2024 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з ч. ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 020,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що згідно змісту оскаржуваної постанови 12.03.2024 року о 09 год. 50 хв. м.Запоріжжя, вул.Чарівна-Авраменко, начальник монтажно-експлуатаційної ділянки КП «Запоріжміськсвітло» ОСОБА_1 , будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, не вчинив своєчасно заходи по встановленню дорожнього знаку пріоритету 2.1 (дати дорогу), чим порушив правила норм та стандартів утримання автодоріг п.10.4.2 ДСТУ 4100-2002, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Вважає прийняту постанову про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що підлягає скасуванню виходячи із наступного.

Так, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283,284 КУпАП оскільки не містить посилання на докази, що підтверджують вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також, відповідно до диспозиції ч.1 ст.140 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Разом з цим, посадові особи КП «Запоріжміськсвітло» не можуть бути суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею, оскільки не здійснюють утримання автомобільних доріг та вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

При цьому, у постанові про адміністративне правопорушення серії ББА №122508 від 20.03.2024 позивачу ставиться у провину порушення вимог ДСТУ-4100-2002, який з 01.07.2015 є недіючим нормативним актом, що свідчить про незаконність прийнятої постанови.

Крім цього, посилаючись на положення Закону України «Про автомобільні дороги» зазначив, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Підставою для встановлення нових знаків є затверджена органом місцевого самоврядування схема організації дорожнього руху, що погоджена з Національною поліцією. При цьому, обслуговування вже існуючих знаків відбувається підприємством після прийняття їх на баланс.

Разом з цим, КП «Запоріжміськсвітло» не отримувало жодного рішення Запорізької міської ради чи іншого органу самоврядування про затвердження схеми організації дорожнього руху в м.Запоріжжі та на вказаному у постанові перехресті вулиць.

Крім того, дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», як і всі інші дорожні знаки не передано на баланс КП «Запоріжміськсвітло», яке в свою чергу, отримує кошти з бюджету та виконує роботи за рішенням та за кошти розпорядника бюджетних коштів, а тому не має можливості з власної ініціативи витрачати кошти на закупівлю дорожніх знаків.

Також зазначив, що згідно посадової інструкції начальника монтажно-експлуатаційної дільниці з експлуатації технічних засобів регулювання дорожнього руху КП «Запоріжміськсвітло» не входить до обов`язків позивача встановлення дорожніх знаків.

Водночас, 12.03.2024 року у день винесення оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 перебував на лікарняному та не міг виконувати свої обов`язки, що відповідно свідчить про відсутність підстав притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначені обставини, вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП є неправомірним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 29.03.2024 позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення її недоліків. У встановлений строк недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою судді від 04.04.2024 прийнято до розгляду адміністративний позов, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 15.04.2024 о 08 год. 30 хв. без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

У зв`язку з тим, що у відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області не закінчився строк для подання відзиву на позовну заяву судове засідання було відкладено на 26.04.2024 на 08 год. 50 хв.

15.04.2024 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача Департаменту патрульної поліції просить у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування відзиву зазначено, що 12.03.2024 під час несення служби у Запорізькій області, інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП було виявлено адміністративне правопорушення.

Так, за адресою: м. Запоріжжя, вул.Чарівна-вул.Авраменко було виявлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан автомобільних доріг, не вжив своєчасно заходів по встановленню дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», чим порушив правила норм та стандартів утримання автомобільних доріг, а саме: п.10.4.2 ДСТУ 4100-2002 вимоги п.1.5., п.32.1. ПДР України, ДСТУ 3587, 4100, ст.12 Закону України «Про дорожній рух».

У ході розгляду справи було роз`яснено та дотримано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивач будь-яких клопотань не заявляв.

Таким чином обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Судом встановлено, що відповідно до наказу директора Комунального підприємства Електромереж зовнішнього освітлення «Запоріжміськсвітло» №515к від 30.11.2021 ОСОБА_1 з 01 грудня 2021 року переведено на посаду начальника монтажно-експлуатаційної дільниці з експлуатації технічних засобів регулювання дорожнього руху.

Відповідно до довідки КП Електромереж зовнішнього освітлення «Запоріжміськсвітло» станом на 21.03.2024 технічні засоби регулювання дорожнього руху, а саме дорожні знаки, розташовані (встановлені) на території Шевченківського району м.Запоріжжя, на баланс КП «Запоріжміськсвітло» балансоутримувачем Районною адміністрацією ЗМР по Шевченківському району не передавалися.

Постановою Серії ББА №122508 від 20.03.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП, а саме за те, що він 12.03.2024 о 09-50 год. в м. Запоріжжі, вул.Чарівна вул.Авраменко, будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, не вчинив своєчасно заходи по встановленню дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», чим порушив правила норм та стандартів утримання автодоріг п.10.4.2 ДСТУ 4100-2002 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі по адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання суб`єктом владних повноважень адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Частиною першою статті 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Згідно диспозиції ч.1 ст.140 КУпАП, суб`єктом даних правопорушень можуть бути лише посадові особи, до компетенції належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Крім того, ч.1 ст.140 КУпАП є бланкетною нормою права, а тому при викладенні обставин правопорушення, посадовою особою суб`єкта владних повноважень має бути зазначено конкретний пункт, статтю, частину статті відповідного нормативного акту, порушення якого інкриміноване особі.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.10.4.2 ДСТУ 4100-2002. «Знаки дорожні», який втратив чинність з 01.07.2015 відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29.12.2014 № 1484 .

Крім того, як свідчать надані позивачем докази, ОСОБА_1 працює на посаді начальника монтажно-експлуатаційної дільниці з експлуатації технічних засобів регулювання дорожнього руху з 01 грудня 2021 року.

Як убачається із посадової інструкції начальника монтажно-експлуатаційної дільниці з експлуатації технічних засобів регулювання дорожнього руху, яка затверджена директором КП «Запоріжміськсвітло» 01.06.2020, до посадових обов`язків такого працівника не входить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Крім цього, згідно інформації з Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 з 11.03.2024 року по 19.03.2024 року перебував на лікарняному, отже не міг виконувати свої посадові обов`язки.

Так, відповідачем до відзиву додано копію Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12.03.2024 та схему до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з яких вбачається, що 12.03.2023 о 12 год. 00 хв. у м.Запоріжжі, вул.Чарівна, було розпочато огляд 12.03.2024 о 11 год. 50 хв., а закінчено о 12 год. 10 хв., у якому зазначено про відсутність дорожнього знаку 2.1.

Також до відзиву було додано диск з відеозаписом, на якому зафіксовано обставини винесення постанови відносно позивача.

З огляду на викладені обставини, суд погоджується із твердженням позивача про те, що постанова винесена щодо неналежного суб`єкта адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав жодних доказів законності й обґрунтованості постанови. Доданий до відзиву диск з відеозаписом фіксації процедури складання постанови, а також Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 12.03.2024 зі схемою, наведених вище висновків суду не спростовують.

Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що оскаржувана постанова винесена із порушенням вимог ст.ст. 283,284 КУпАП, щодо особи, яка не є суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення, без наявності належних та допустимих доказів, які би свідчили, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за вчинення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому постанову не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, вона підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо вимоги позивача про оскаржуваної постанови незаконною, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Можливість визнання при цьому дій та рішення суб`єкта владних повноважень незаконними, законодавець не встановлює, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням задоволення позову, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 605,60 гривні, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа: старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області капітан поліції Худолій Микола Володимирович про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ББА№ 122508 від 20.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень 00 копійок, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративних правопорушень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (, адреса: м.Запоріжжя, вул.перемоги, 96).

Третя особа: Старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області капітан поліції Худолій Микола Володимирович (адреса: м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.96).

Повне рішення складено 26 квітня 2024 року.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко