Справа № 300/646/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2024 р. справа № 300/646/24
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє представник за довіреністю ОСОБА_2 (надалі по тексту також представник позивача), звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного забезпечення, Управління), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності з дати встановлення інвалідності, тобто з 21.11.2023.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення)сторін за наявними матеріалами. Одночасно судом витребувано у сторін докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.27-28).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 14.02.2024 за №0900-0903-7/9024, який надійшов на адресу суду разом із письмовими доказами 19.02.2024 (а.с.33-64). Управління не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, вказує на їх безпідставність та вважає, що такі не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
За доводами відповідача, Порядком виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 за №234 (надалі по тексту також Порядок №234), визначена обов`язкова умова: для призначення пенсії внутрішньо переміщеним особам, що виїхали з території Криму, обов`язково надається довідка уповноваженого російського органу про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АР Крим та м. Севастополя, та особиста декларація про відсутність громадянства держави-окупанта. Передбачена заборона виплати пенсій громадянам з Криму, якщо: ВПО, що раніше мешкала в Криму, має громадянство Російської Федерації; ВПО, що раніше мешкала в Криму, отримує або отримувала пенсію в російського пенсійного фонду; Пенсійним фондом України не отримано від російського пенсійного фонд відомостей про виплату і припинення виплати пенсії ВПО; Пенсійним фондом України не отримано від російського пенсійного фонду пенсійної справи ВПО. Орган пенсійного забезпечення зазначає, що у позивача відсутні пенсійне посвідчення та документи про припинення виплати пенсії за місцем попереднього отримання пенсії, а тому, у Головного управління ПФУ в області відсутні правові підстави для поновлення виплати пенсії.
Також, Управління звертає увагу, що відповідно до пункту 2.8 Порядку №22-1 громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Однак, як зазначає відповідач, ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії не надала заяву в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта.
На підставі зазначеного Головне управління ПФУ в області просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно відомостей довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №482436 від 21.11.2023 ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю третьої групи (а.с.18)
Позивач з 06.07.2010 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відтиск штампу в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 від 02.10.2009 (а.с.15- зворотній бік а.с.15).
26.12.2023 позивач звернулася до Головного управління ПФУ в області із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а.с.21-22).
Рішенням органу пенсійного забезпечення від 28.12.2023 за №0 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Як зазначає відповідач у оскаржуваному рішенні, за результатами розгляду документів доданих до заяви, не враховано виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №482436, оскільки огляд зазначено повторно. Також Управління посилається на те, що вперше пенсію по інвалідності призначено на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та відсутній атестат про припинення пенсії (а.с.24).

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28.12.2023 за №0 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, який включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 1 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно відомостей паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 02.10.2009 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на 26.12.2023 (дата звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії) останній виповнилося 39 років (а.с.15).

Частиною 1 статті 32 Закону №1058-IV встановлено, що особи від 38 років до досягнення особою 39 років включно, яким установлено інвалідність II та III груп, мають право на пенсію по інвалідності, за наявності 8 років страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю.

Відповідач у оскаржуваному рішенні визнає наявність у позивача страхового стажу 11 років 1 місяць 17 днів (а.с.24).

Оцінюючи мотиви прийняття оскаржуваного рішення в частині "За результатами розгляду документі, доданих до заяви, не враховано виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №482436, скільки огляд зазначено повторно" (а.с.24), суд виходить із наступних аргументів.

Приписами абзацу 1 пункту 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Питання медико-соціальної експертизи" від 03.12.2019 за №1317 (надалі по тексту також Положення №1317) медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, які підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою (пункт 19 Положення №1317).

Згідно абзацу 1 пункту 24 Положення №1317 комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії від 26.12.2023 (а.с.21-22) надала відповідачу довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №482436 від 21.11.2023 (а.с.18), яка містить усі необхідні відомості про позивача, причину та групу інвалідності, дату, серію та номер довідки, підписана уповноважено особою та скріплена печаткою.

Окрім цього, суд констатує, що довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №482436 від 21.11.2023 (а.с.18) відповідає формі первинної облікової документації №157-1/о "Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією", затвердженої пунктом 1.6. наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження форм первинної медичної документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях" від 30.07.2012 за №577.

Продовжуючи застосування норм матеріального права, необхідно зазначити, що пунктами 6 та 6.7. Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №157-1/о "Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 за №577 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за №1509/21821 (надалі по тексту також Наказ №577), встановлено, що довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією видається інваліду, у пункті 7 вказується характер огляду: первинний або повторний.

Оскаржуване рішення відповідача як і відзив на позов позбавленні пояснень та мотивів, із посиланням на норми чинного законодавства, в чому саме протиправність, неповнота, невідповідність тощо довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №482436 від 21.11.2023, в цілому чи в окремих її частинах, в якій у відповідності до Наказу №577 зафіксовано відомості про те, що "огляд інваліда здійснено повторно", в тому числі "інвалідність встановлена без терміну".

Із наведеного слідує, що відповідач протиправно, при розгляді заяви про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 від 26.12.2023, не взяв до уваги довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №482436 від 21.11.2023, з причин наявності в пункті 7 згаданої довідки запису: "огляд інваліда - повторно" (а.с.18).

З приводу доводів відповідача про те, що вперше пенсію по інвалідності ОСОБА_1 було призначено на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та відсутній атестат про припинення пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно правового регулювання встановленого пунктом 14-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV громадянам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, виплата пенсій та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, здійснюються за рахунок коштів, які надходять від платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розташованих на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

У разі виникнення дефіциту коштів для фінансування цих виплат такий дефіцит покривається за рахунок коштів бюджету Автономної Республіки Крим та бюджету м. Севастополя.

Громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства російської федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення російської федерації, мають право на отримання виплат згідно з цим Законом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (надалі по тексту також - орган, що призначає пенсію).

За змістом пункту 1.5 Порядку №22-1 розгляд заяв, передбачених пунктом 1.1 цього розділу, поданих громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, здійснюється з урахуванням Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 за №234.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024 та триває по теперішній час.

Приписами статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 за №389-VІІІ (надалі по тексту також Закон №389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" №1207-VII від 15.04.2014 (надалі по тексту також Закон №1207-VII) визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії російської федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Як визначено статтею 1 Закону №1207-VII тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Згідно частини 2 статті 1 Закону №1207-VII датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Нормами статті 18 Закону №1207-VII громадянам України гарантується дотримання в повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 за №1706-VII встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 1 Закону №1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно правового регулювання, встановленого частинами 1-3 статті 4 Закону №1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (частина 1 статті 5 Закону №1706-VII).

Як уже зазначалося судом вище по тексту судового рішення, згідно відомостей довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.07.2021 за №2615- ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання/перебування АДРЕСА_2 (а.с.19).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Частиною 3 статті 7 Закону №1706-VII встановлено, що громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частин 1 та 2 статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 за №1207-VII для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 4 Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 за №234, територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації. Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Отже, згідно з вимогами Порядку №234 обов`язок надсилання запиту щодо витребування пенсійної справи позивача з органів Російської Федерації покладається саме на територіальні органи Пенсійного фонду.

Крім цього, частиною 1 статті 49 Закону №1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Зазначений в цій статті перелік підстав припинення виплати пенсії є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 05.11.2014 за №637 (надалі по тексту також Постанова №637), призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 08.06.2016 за №365 (надалі по тексту також - Постанова №365).

Згідно з пунктом 5 Постанови №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Відповідно до пункту 15 Постанови №365 орган, що здійснює соціальні виплати, призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.

Отже, норами чинного законодавства встановлено окремий порядок призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Як уже з`ясовано вище по тексту судового рішення, обов`язок надсилання запиту щодо витребування пенсійної справи позивача з органів Російської Федерації покладається саме на територіальні органи Пенсійного фонду.

Водночас, з відомих причин ні для органу пенсійного фонду України, ні для позивача на теперішній момент не є можливим отримання будь-якої інформації чи документів, в тому числі таких, які засвідчують неперебування позивача на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувача пенсії.

Колегії суддів Верховного Суду у постанові від 22.09.2021 по справі №308/3864/17, зазначила, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5статті 242 КАС України).

У відзиві на позов відповідач зазначає наступне: "Порядком визначена обов`язкова умова: для призначення пенсії внутрішньо переміщеним особам, що виїхали з території Криму, обов`язково надається довідка уповноваженого російського органу про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АР Крим та м. Севастополя, та особиста декларація про відсутність громадянства держави-окупанта. Передбачена заборона виплати пенсій громадянам з Криму, якщо: ВПО, що раніше мешкала в Криму, має громадянство Російської Федерації; ВПО, що раніше мешкала в Криму, отримує або отримувала пенсію в російського пенсійного фонду; Пенсійним фондом України не отримано від російського пенсійного фонд відомостей про виплату і припинення виплати пенсії ВПО; Пенсійним фондом України не отримано від російського пенсійного фонду пенсійної справи ВПО.", посилаючись на Порядок №234 (зворотній бік а.с.34).

Суд звертає увагу, що Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 за №234, не містить таких вимог.

Щодо доводів Управління, зазначених у відзиві на позов, про те, що ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії не надала заяву в довільній формі про відсутність громадянства держави окупанта, передбачену пунктом 2.8 Порядку №22-1, суд зазначає наступне.

Оскаржуване рішення не містить такої мотивації відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності.

Приписами пунктом 2.8. Порядку №22-1 встановлено, що заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта додається для поновлення виплати пенсії, у даному ж випадку позивач звернувся до органу пенсійного забезпечення із заявою про призначення пенсії.

Суд зазначає, що відповідач не надав жодних доказів які б підтверджували, що ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Окрім цього, пунктами 2.1. та 2.2. Порядку №22-1 передбачений чіткий перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії по інвалідності, серед яких такі документи як атестат про призначення пенсії та заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта відсутні.

Суд, деталізуючи власні висновки щодо протиправності мотивів, викладених у відзивів на позов, вважає за необхідне керуватися наступним.

Варто відзначити, що у досліджуваному випадку має місце саме "призначення пенсії", а не "поновлення виплати пенсії", а також "призначення внутрішньо переміщеній особі", а не "поновлення/призначення громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя".

Так, підпунктом 2.2. пункту 2.1 Розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший" Порядку №22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього Розділу.

Підпункти 1-4 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1 визначено загальний перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.

В свою чергу, підпунктом 9, який не в ходить до переліку підпунктів 1-4, пункту 2.1. Розділу ІІ Порядку №22-1 (в редакції Постанови Пенсійного фонду України №33-1 від 25.11.2021) до заяви про призначення пенсії за віком, поряд з іншим, додаються "заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії".

При цьому, відповідно до пункту 2.8 Розділу ІІ Порядку №22-1 (в редакції Постанови Пенсійного фонду України №33-1 від 25.11.2021) поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Відтак, посилання відповідача на приписи Порядку №234 і Порядку №22-1, які викладені у відзиві на позов, є явно помилковим, так як у спірному випадку:

- позивач звертався до відповідача за призначенням пенсії,а не за її поновлення (доказів зворотного відповідач не надав);

- позивач як громадянин України є внутрішньо переміщеною особою, а не громадянином України, який проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя;

- відповідач не довів, що позивачу відповідними органами пенсійного забезпечення Російської Федерації в період з 2014 року по 2021 рік призначено пенсію, в тому числі пор інвалідності;

- відповідач не представив запит до відповідного органу пенсійного забезпечення Російської Федерації і матеріали пенсійної справи у відповідь на такий запит з документами про припинення чи не припинення виплати пенсії позивачу.

Незважаючи на сформований висновок в цій частині фактичних обставин і застосування до них норм матеріального права, суд звертає увагу сторін на таке.

За змістом вимог частини 6 статті 44 КАС України за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 384 Кримінального кодексу України подання суду завідомо недостовірних або підроблених доказів, караються виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відтак, подання в суд завідомо недостовірних або підроблених доказів, на підставі яких суд встановлює фактичні обставини, має правовим наслідком застосування у встановленому порядку відповідного виду відповідальності.

Таких даних, як зазначено вище по тексту рішення, суд, станом на 26.04.2024, не встановив.

У суду відсутні об`єктивні дані та докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 в період з 2014 року по 2021 рік набула за відповідними правилами громадянство держави-агресора Російської Федерації, та у встановленому порядку, станом на 26.12.2023 (день подання заяви до відповідача), не припинила правовий статус громадянина такої держави, а також отримання від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації певного виду пенсії та не відмовилася у встановленому порядку від її отримання як станом на 26.12.2023 так і станом на 26.04.2024.

Матеріали справи не містять доказів спотворення позивачем дійсних даних чи відображення неправдивих відомостей з метою введення в оману як Управління так і суд.

Як вже з`ясовано судом вище по тесту судового рішення, пенсії внутрішньо переміщеним особам призначаються на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Нормативно правовим регулюванням, встановленим Законом №1706-VII та Порядком №365, не передбачена необхідність надання документів про отримання чи припинення отримання пенсійних виплат в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації чи отримання паперової справи з тимчасово окупованої території для призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Виходячи із послідовного аналізу наведеного нормативно-правового регулювання та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28.12.2023 за №60 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності з 21.11.2023.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію по інвалідності з дати встановлення інвалідності, тобто з 21.11.2023 , суд зазначає таке.

Як вже вказано судом, відповідач не довів, що позивачу раніше вже призначалася пенсія по інвалідності на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Судом вище по тексту судового рішення встановлено, що згідно відомостей довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №482436 від 21.11.2023 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи (а.с.18).

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що у позивача наявний необхідний страховий стаж для призначення пенсії по інвалідності, передбачений статтею 32 Закон №1058-IV(а.с.24).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 45 Закон №1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в області із заявою про призначення пенсії по інвалідності 26.12.2023, долучивши довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №482436 від 21.11.2023 (а.с.21-22).

Із наведеного сліду, що позивач звернулася за призначенням пенсії по інвалідності у межах трьохмісячного терміну, а отже має право на призначення пенсії по інвалідності з 21.11.2023.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи платіжна інструкція за №0.0..1 від 23.01.2024 (а.с.8).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке протиправно відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті1291Конституції України, керуючись статтями134,139,241-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28.12.2023 за №60 про відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності з 21.11.2023.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.11.2023 пенсію по інвалідності відповідно до Розділу ІV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 211 (тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_3 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.