Справа № 160/29770/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна, до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна, до Відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду зазначену позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі; постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
27.11.2023 до суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач-2 уважає, що підстави для задоволення позову відсутні. В обґрунтування відзиву відповідач-2 зазначає, що, оскільки з 01.01.2004 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обчислення страхового стажу в подвійному розмірі не передбачено, то відповідно до ч.4 ст.24 вказаного Закону позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з більшого страхового стажу згідно з довідкою КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 10.10.2023 №492. З огляду на викладене, відповідач-2 вважає, що ним було прийнято законне та обґрунтоване рішення.
12.01.2024 через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач-1 заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначає, що відповідно до ст.24 Закону №1058, пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Враховуючи зазначене, період роботи позивача з 01.01.2004 по 10.10.2023 зарахований в подвійному розмірі виключно для визначення права на пенсію. Для розрахунку коефіцієнту стажу враховується фактично відпрацьований стаж в одинарному розмірі. Крім цього, до стажу в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховано періоди роботи позивача з 02.01.2008 по 10.10.2022 виключно для визначення права на пенсію на пільгових умовах. Відповідач-1 зауважує, що з 01.01.2004 приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» не застосовуються в частині обчислення стажу для розрахунку розміру пенсії. Так, п.16 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-VІ встановлено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується лише в частині визначення права на пенсію за вислугу років. Позивач не отримує пенсію за вислугу років, тому позивач помилково наполягає на застосуванні положень ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при здійсненні розрахунку стажу. Відповідач-1 указує, що позивач також не отримує пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, позовна вимога про зарахування для обчислення пенсії у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 10.10.2023 є безпідставною. Крім цього, відповідач-1, з огляду на дискреційні повноваження органів пенсійного фонду, зазначає про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву або зарахувати стаж.
Ухвалою суду від 20.11.2023 витребувано у відповідачів належним чином засвідчену копію пенсії справи позивача. Витребувані судом документи були надані відповідачем-2 01.12.2023, відповідачем-1 разом з відзивом на позовну заяву.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
ОСОБА_1 (позивач) звернулась до органів пенсійного фонду з заявою від 26.10.2023, в якій просила зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно зв ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 01.01.2004 по 10.10.2023 на посадах: сестри медичної стаціонару палатної туберкульозного відділення №6, сестри медичної стаціонару (процедурної) туберкульозного відділення №6 в Комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради; з 01 листопада 2023 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно зі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 10.10.2023на посадах: сестри медичної стаціонару палатної туберкульозного відділення №6, сестри медичної стаціонару (процедурної) туберкульозного відділення №6 в Комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради.
У рішенні відповідач-2, зокрема, зазначив, що згідно з Законом України від 10.07.2003 №1110-ІV «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності 15.08.2003, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) із лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у паталогоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, в також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За таких обставин та керуючись частиною 4 статті 24 Закону, Законом №1110-ІV прийнято рішення, що ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії з більшого страхового стажу згідно з довідкою КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 10.10.2023 №492, оскільки з 01.01.2004 Законом обчислення страхового стажу в подвійному розмірі не передбачено.
Позивач не погоджується з таким рішенням органів пенсійного фонду, тому і звернулась з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону №1058-IV закріплено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).
Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, трудовою книжкою позивача, Серія НОМЕР_2 , підтверджено, що у спірний період з 01.01.2004 по 10.10.2023 вона працювала на посадах сестри медичної стаціонару палатної протитуберкульозного відділення №6 та сестри медичної стаціонару (процедурної) туберкульозного відділення №6 Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».
Про наведене також свідчить довідка від 10.10.2023 №492, видана ОСОБА_1 Комунальним підприємством «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Копія довідки приєднана до матеріалів справи.
Як уже установив суд, позивач звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії з зарахуванням періоду роботи з 01.01.2004 по 10.10.2023 у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Проте, оскаржуваним рішенням у перерахунку пенсії було відмовлено через те, що з 01.01.2004 Законом обчислення страхового стажу в подвійному розмірі не передбачено.
Суд зазначає, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01 січня 2004 року.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Ураховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивачки з боку відповідачів щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01 січня 2004 року по 10 жовтня 2023 року в інфекційних закладах у подвійному розмірі.
Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
З огляду на викладене, суд зазначає, що оскаржуване у цій справі рішення прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені чинним законодавством України, тому це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Так, позивач звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії 26.10.2023, тому, з урахуванням вимог ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач має право на перерахунок пенсії з 01.11.2023.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).
Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, заява про призначення (перерахунок) пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.
Отже, заява про призначення (перерахунок) пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.
А вже після призначення (перерахунку) пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З огляду на викладене, суд зазначає про задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01 листопада 2023 року перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням для обчислення пенсії у подвійному розмірі згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 по 10.10.2023 згідно з довідкою №492 від 10.10.2023 на підставі заяви №525 від 26.10.2023, та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Зазначений вище спосіб захисту буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення зобов`язального характеру саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, задоволення позовних вимог, а також те, що право позивача на пенсійне забезпечення було порушено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням про відмову у перерахунку пенсії, яке судом скасовано, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Суддя Н.В. Кучугурна