Справа № 420/8618/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8618/24
У Х В А Л А

29 квітня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження питання про продовження підготовчого провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024р. № 5 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосуються ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024р. № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» до ОСОБА_1 ;

- скасувати Наказ Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 20.02.2024р. №38-РС про звільнення командира взводу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 з займаної посади і призначення на нижчу посаду у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення;

- зобов`язати військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення, недоотримане внаслідок незаконного накладання дисциплінарного стягнення.

Ухвалою від 25.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 160 КАС України, а саме зазначивши у позові відомості про адресу місця проживання позивача та поштовий індекс; належним чином завірені копії документів доданих до позову; заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

До суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 25.03.2024 року.

Також, до суду представником позивача надано заяву про поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом, яка мотивована тим, що згідно наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024р. № 5 «Про результати службового розслідування», військовою частиною НОМЕР_1 подано клопотання до ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності майстер-старшину ОСОБА_2 владою старшого начальника. Згідно наказу військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024р. № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», притягнено ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «пониження в посаді». Тобто, до прийняття наказу військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024р. № 37/АГД, позивач не міг бути обізнаний про накладене дисциплінарне стягнення. Наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 20.02.2024р. №38-РС звільнено командира взводу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 з займаної посади і призначено на нижчу посаду у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення. До військової частини НОМЕР_1 надійшло повідомлення військової частини НОМЕР_2 за вх. від 15.02.2024р. № 1958 про прийняття кадрових рішень, а саме про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади і призначення на нижчу посаду у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення, що було доведено до ОСОБА_1 . Водночас жодних документів надано не було, робити будь-які фото або копії заборонялось. Позивач здійснював всі можливі дії, щоб якомога швидше отримати матеріали службового розслідування та оспорювані накази, неодноразово усно звертався до свого командування. Водночас всі запити позивача були проігноровані. 21.02.2024р. позивач подав письмові рапорти до командування військової частини НОМЕР_1 про надання матеріалів службового розслідування, на які 05.03.2024р. були частково надані матеріали та наказ військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024р. № 5 «Про результати службового розслідування». На адвокатський запит представника позивача №15 від 22.02.2024р. про витребування всіх матеріалів службового розслідування з поясненнями, документами, тощо військовою частиною НОМЕР_1 надана необґрунтована відмова у наданні запитуваних документів (відповідь від 02.03.2024р. №883/574), на адвокатський запит №18 від 05.03.2024р. відповідь не надійшла, що свідчить про свідоме та навмисне затягування часу військовою частиною НОМЕР_1 . Наказ військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024р. № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивач отримав на адвокатський запит представника 12.03.2024р. Про номер та дату наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 20.02.2024р. №38-РС позивачу стало відомо лише після виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , згідно наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2024р. №65. Ознайомившись з наданими матеріалами, позивачу стало відомо про оскаржувані обставини притягнення до дисциплінарної відповідальності. Не зволікаючи, ОСОБА_1 через представника у короткий термін підготовлено адміністративний позов для звернення до суду.

Ухвалою від 03.04.2024 року Одеський окружний адміністративний суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду, відкрив провадження у справі № 420/8618/24 та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 23.04.2024 року.

17.04.2024 року через систему «Електронний суд» до суду від військової частини НОМЕР_2 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що відповідно до аркушу доведення наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 04.01.2024 року №5, позивачу зазначений наказ було доведено під особистий підпис 08 січня 2024 року та відповідно із актом службового розслідування позивач ознайомився 03 січня 2024 року, про що свідчить його особистий підпис на 154 аркуші акту службового розслідування. Відповідно до аркушу доведення наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024 року №37/АГД, позивачу зазначений наказ було доведено під особистий підпис 01.02.2024 року. Таким чином, саме з 01.02.2024 року позивачу стало відомо про порушення, на його думку прав. Однак з позовною заявою він звернувся до Одеського окружного адміністративного суду лише 18.03.2024 року, з огляду на зазначені обставини, які представником позивача, не були вказані у заяві на поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, тим самим створені штучні передумови для поновлення такого строку, адже адвокатський запит міг бути направлений і раніше і навіть пізніше і це не може вважатись поважною причиною, маючи беззаперечні докази дати ознайомлення позивача із оскаржуваним наказом. Щодо посилання представника позивача на статтю 233 КЗпП України, якою встановлюється строк в 3 місяці щодо звернення до суду, у випадку порушення трудових прав, в тому числі і щодо виплати заробітної плати, до спірних правовідносин, то слід зазначити, що позовна вимога про зобов`язання військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення, недоотримане внаслідок незаконного накладання дисциплінарного стягнення, є похідною від основної вимоги про скасування відповідного наказу і не може бути заявлена без первинної вимоги, а тому термін в три місяці не підлягає до застосування.

18.04.2024 року через систему «Електронний суд» до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Мотивуючи клопотання відповідач вказує, що службове розслідування щодо ОСОБА_1 по факту викрадення продуктів харчування, що є власністю держави, з території військової частини НОМЕР_1 завершилось 03.01.2024 року та Акт службового розслідування від 03.01.2024 року вх. № 70 з матеріалами службового розслідування (додатками) було доведено командиром військової частини НОМЕР_1 капітаном 1 рангу ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в присутності свідків: капітана юстиції ОСОБА_4 , капітана 2 рангу ОСОБА_5 , капітана 2 рангу ОСОБА_6 03.01.2024 року, про що свідчить його особистий підпис на останньому аркуші акту. Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 року № 5 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування було доведено командиром військової частини НОМЕР_1 капітаном 1 рангу ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в присутності свідків капітана 2 рангу ОСОБА_7 , капітана 2 рангу ОСОБА_5 та чергової зміни бойового поста 08.01.2024 року про що свідчить його особистий підпис на аркуші доведення. Таким чином, уже 08.01.2024 року позивач - ОСОБА_1 дізнався про те, що підтверджено факт грубого порушення ним військової дисципліни, за що його буде притягнено до дисциплінарної відповідальності владою старшого командира. А також, відповідно до ордеру про надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 10.01.2024 року № 1305885 між останнім та адвокатом Бабенко К.О. було укладено договір про надання правничої допомоги від 28.12.2023 року, згідно якого вказаний адвокат витребував інформацію про службове розслідування, яке оскаржується в даній справі. З чого вбачається, що фактично сам позивач - ОСОБА_1 дізнався про начебто порушення своїх прав, свобод та інтересів 08.01.2024 року та мав реальну можливість оскаржити наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024р. № 5 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосуються ОСОБА_1 . Таким чином, 08.02.2024 року був останній день звернення до суду із позовом про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 року № 5 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосуються ОСОБА_1 .

Крім того, військова частина НОМЕР_1 зазначає, що 30.01.2024 року на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024 року № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності, за систематичне невиконання службових обов`язків, за результатами розслідування, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 року № 5 «Про результати службового розслідування», шляхом накладення дисциплінарного стягнення «пониження в посаді». Вказаний наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024 року № 37/АГД було доведено начальником відділення особового складу та стройового штабу в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_8 до ОСОБА_1 01.02.2024 року про що свідчить його особистий підпис на аркуші доведення. Враховуючи вище викладене, 01.03.2024 року був останній день звернення до суду із позовом про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024 № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» до ОСОБА_1 .

Також, військова частина НОМЕР_1 зазначає, що позивач умисно, з метою введення суду в оману, не зазначив в заяві та не надав відповідних доказів, коли саме йому ОСОБА_1 стало відомо про оскаржувані накази та порушення його прав. Лише 18.03.2024 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , хоча мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою оскарження вказаних наказів. Таким чином, з моменту коли позивач дізнався про начебто порушення своїх прав, минуло більше місяця, а тому військова частина НОМЕР_1 , що позивач без поважних причин пропустив строк звернення до адміністративного суду, що призвело до порушення норм процесуального права, передбаченого ст. 122 КАС України.

Ухвалою суду від 23.04.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

24.04.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та поновлення строків звернення до суду яка мотивована тим, що саме проставлення позивачем дати та підпису в аркуші доведення наказу військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024р. № 5 «Про результати службового розслідування» 08.01.2022р., наказу військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024р. № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» 01.02.2024р. не свідчить про доведення до військовослужбовця змісту дисциплінарного правопорушення. Позивач наполягає на тому, що належного ознайомлення з зазначеними наказами не було, позивачу не було доведено, в чому полягає порушення військової дисципліни позивачем. Надати письмові докази щодо спростування позиції відповідачів у позивача не має можливості, окрім письмових рапортів від 21.02.2024р. звернених до військової частини НОМЕР_1 , згідно яких чітко зазначається, що позивача з актом службового розслідування та долученими до нього матеріалами службового розслідування не ознайомлено, та власного підтвердження відсутності доведення до позивача оскаржуваних наказів. 21.02.2024р. представником позивача направлено адвокатський запит вих. № 13 від 21.02.2024р. до військової частини НОМЕР_2 про надання наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024р. № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». 22.02.2024р., 05.03.2024р. до військової частини НОМЕР_1 направлені адвокатські запити №15, 18 щодо витребування всіх матеріалів службового розслідування з поясненнями, документами, тощо. Слід зазначити, що 05.03.2024р. на рапорти позивача військовою частиною НОМЕР_1 були частково надані матеріали службового розслідування. 12.03.2024р. отримано наказ військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024р. № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за адвокатським запитом. Таким чином, військовослужбовцем вчинялись активні дії з метою реалізації права на ознайомлення з матеріалами службового розслідування у вигляді звернення з відповідними рапортами, запитами і лише після ознайомлення з наданими відповідачами матеріалами 05.03.2024р. та 12.03.2024р. позивачу стало відомо про оскаржувані обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Не зволікаючи, 18.03.2024р. ОСОБА_1 через представника у короткий термін підготовлено адміністративний позов для звернення до суду. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом поважними, поновити пропущений строк, та поновити розгляд адміністративної справи №420/8618/24.

Суд розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, зазначає наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Проте, процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої ст. 122 КАС України встановлено спеціальний строк звернення до суду у відносинах публічної служби, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною другою статті 44 КАС передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними визначених КАС певних процесуальних дій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це насамперед обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Частиною другою статті 122 КАС чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм КАС свідчить, що, в разі якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Отже, реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізувати своє право на звернення до суду в межах строків такого звернення, адже нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Як установлено у частинах першій, другій статті 6 КАС, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд).

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

За приписами статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив ЄСПЛ в ухвалі від 30 червня 2006 року щодо прийнятності заяви (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право на доступ до суду (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та має бути пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення від 29 липня 1998 року у справі «Герен проти Франції»(Guerin v. France), п. 37). Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. Водночас такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. рішення від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain), п. 45).

Отже, за практикою ЄСПЛ, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У пункті 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Суд визнав що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Спірні правовідносини в даній справі виникли у зв`язку з проходженням позивачем публічної служби.

Так, позивач просить, зокрема, визнати протиправними та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 року № 5 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосуються ОСОБА_1 та Наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024 року № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» до ОСОБА_1 .

З наданих відповідачами аркушів доведення спірних наказів та акту розслідування вбачається, що ОСОБА_1 з Актом службового розслідування від 03.01.2024 року було ознайомлено 03.01.2024 року, з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 року № 5 (з основної діяльності) Про результати службового розслідування ознайомлено 08.01.2024 року, з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024 року № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» з ознайомлено 01.02.2024 року, про що свідчить його особистий підпис.

Однак до суду позивач звернувся лише 18.03.2024 року, тобто поза межами місячного строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Суд зазначає, що посилання позивача на те, що 05.03.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 були частково надані матеріали та наказ військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024 року № 5 «Про результати службового розслідування» за рапортом позивача від 21.02.2024 року та 12.03.2024 року отримано наказ військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024року № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за адвокатським запитом, не змінюють момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ці дати не пов`язуються з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Жодних доказів того, що позивач до 21.02.2024 року (дата звернення з рапортами) звертався до відповідачів з метою отримання оскаржуваних наказів та матеріалів службового розслідування, матеріали справи не містять та не було надано позивачем.

Крім того, суд зазначає, що відсутність копій оскаржуваних наказів у позивача не може вважатись непереборною обставиною, що унеможливила звернення до адміністративного суду у встановлений строк, адже початком спливу такого строку є саме день коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав, а позивачу зазначене стало відомо після ознайомлення зі змістом оскаржуваних наказів, про що свідчить його підпис на аркушах доведення.

В заяві про поновлення строку звернення позивач наполягає на тому, що належного ознайомлення з зазначеними наказами не було та йому не було доведено, в чому полягає порушення військової дисципліни позивачем.

Суд зазначає, що аркуші доведення спірних наказів та акту розслідування жодних заперечень або зауважень позивача щодо неналежного ознайомлення з зазначеними документами не містять.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 вказаного Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з позовними вимогами в частині визнання протиправним та скасування Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024р. № 5 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосуються ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024р. № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» до ОСОБА_1 , та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, суд доходить висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в цій частині.

Так, відповідно до ч. 14. ст. 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині вимог про скасування Наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 20.02.2024р. №38-РС про звільнення командира взводу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 з займаної посади і призначення на нижчу посаду у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення; зобов`язання військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення, недоотримане внаслідок незаконного накладання дисциплінарного стягнення.

Керуючись статтями 120, 121, 123, 171, 240, 243, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині вимог про визнання протиправним та скасування Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2024р. № 5 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосуються ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.01.2024р. № 37/АГД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині застосування дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» до ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині вимог про скасування Наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 20.02.2024р. №38-РС про звільнення командира взводу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 з займаної посади і призначення на нижчу посаду у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення; зобов`язання військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення, недоотримане внаслідок незаконного накладання дисциплінарного стягнення.

Призначити підготовче засідання по даній адміністративній справі на 29 травня 2024 року на 11 год. 00 хв.

У підготовче засідання викликати учасників справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та в частині залишення без розгляду може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 29.04.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва