Справа № 120/4143/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

29 квітня 2024 р. Справа № 120/4143/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Воробйова Інна Анатоліївна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Погребищенської міської ради до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницкий) про визнання протиправними дій , скасування постанови та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Погребищенської міської ради до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницкий) про визнання протиправними дій , скасування постанови та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 05.04.2024 р. позовну заяву залишено без руху та запропоновано усунути недоліки позову, уточнивши позовні вимоги в частині оскаржуваних дій, подати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

16.04.2024 р. надійшла заява про уточнення позовних вимог та заява про поновлення строку звернення до суду.

За наслідком розгляду поданої заяви, суд ухвалою від 22.04.2024 р. не визнав поважними причини наведені в заяві та продовжив строк на усунення недоліків позовної заяви. При цьому, запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строків із зазначенням інших причин поважності пропуску строку звернення до суду.

25.04.2024 р. надійшла заява про поновлення строків звернення до суду, в якій позивач вказує, що ним застосовувався п. 9 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" , а саме , при закінченні виконавчого провадження постанова про відкриття виконавчого провадження скасовується та одночасно скасовуються усі постанови , які є похідними , які відкривались в межах виконачого провадження. Отже неоднозначне застосування закону при вирішені питання визнання протиправними дій, скасування постанови та зобов"язання вчинити дії призвело до пропуску адміністративних строків для звернення до суду. Окрім того, позивач вказує, що порушення є тривалим.

Оцінюючи наведені аргументи позивача, вказую наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, дійсно виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом з тим, наслідки такого закінчення визначені не ст. 39, як вказує позивач, а ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження". Зокрема, як визначає норма статті 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ч. 9 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження").

Отже, в разі закінчення виконавчого провадження з підстав виконання виконавчого провадження, скасовуються не процесуальні рішення, тобто постанови про відкриття виконавчого провадження чи про стягнення виконавчого збору, а знімається арешт та /або скасовуються вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення. При цьому, не стягується виконавчий збір лише в разі виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження.

Відтак, доводи позивача, наведені в заяві про поновлення строків звернення до суду, про те, що одночасно із закінченням виконавчого провадження скасовується постанова про відкриття виконавчого провадження є не обгрунтованими.

Акцентую увагу, що норми ст. 287 КАС України передбачають скорочені строки звернення до суду, зокрема:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Доводи позивача про те, що порушення є триваючими не приймаються до уваги, оскільки триваючим порушенням є порушення, пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою та припиняється виконанням регламентованих обов`язків. При цьому обов`язок щодо прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, припинений самим фактом прийняття спірної постанови, оскільки саме такий обов`язок після надходження заяви про примусове виконання рішення суду виник у відповідача.

Аналізуючи в сукупності заяву про поновлення строків та мотиви наведені позивачем в ній, доходжу висновку, що причини вказані в заяві про поновлення строків звернення до суду не є поважними.

Враховуючи, що предметом оскарження є дії щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанова про відкриття виконавчого провадження, про які позивач дізнався 14.03.2024 р., строк звернення до суду із вимогами є пропущеним, оскільки позов надійшов 01.04.2024 р.

Оскільки причини наведені в заяві про поновдення строків не є поважними, відповідно, недоліки позовної заяви не можна вважати усунутими.

Згідно пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладені обставини вважаю за необхідне повернути позовну заяву, що не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Окремо слід зазначити, що 24.04.2024 р. на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2024р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач просить:

- визнати дії начальника Управління начальника відділу, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Калинчука С.І. в частинні винесення постанови про відкриття виконавчого провадження серія ВП №74392781 від 08 березня 2024 року протиправними;

- визнати дії, в частині початку примусового виконання рішення суду неправомірними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження серія ВП №74392781 від 08 березня 2024 року;

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору серія ВП №74392781 від 08 березня 2024 року;

- скасувати постанову про стягнення витрат виконавчого провадження серія ВП №74392781 від 08 березня 2024 року;

- скасувати постанову про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн.00 коп. серія ВП №74392781 від 25 березня2024 року, винесену заступником начальника Управління начальника відділу, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Калинчуком С.І.

Надаючи оцінку поданій заяві, суд вказує, що відповідно до пункту 1 статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за пять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому, слід зауважити, що розмір позовних вимог це кількісна характеристика позовних вимог. Отже, у статті 47 КАС України йдеться саме про збільшення розміру позовних вимог, а не про збільшення їх кількості. Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі.

Окрім того, законодавець надавши позивачу право подати заяву про зміну позовних вимог зазначив, що зміна може стосуватися лише предмета або підстави позову. Окрім того, відповідна заява подаєтся після відкриття проводження у справі, що не має місце у цьому випадку.

Окремо вказую, що предметом позову є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача. При цьому, підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Однак заява, що подана позивачем 24.04.24 р., фактично є новим позовом з новими позовними вимогами, адже оскаржуються інші постанови і дії та наведені інші, ніж у позовній заяві, підстави. Більш того, не можна вважати, що її подано на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2024р., оскільки в останній позивачу не пропонувалось доповнювати, змінювати тощо позовні вимоги.

Також слід зауважити, що в "заяві про уточнення позовних вимог" позивачем заявлено 5 вимог немайного характеру, які підлягають оплаті судовим збором, що позивачем зроблено не було.

Відповідно до частини 8 статті 47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та копій доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Вказана норма не передбачає, яке процесуальне рішення має прийняти суд у випадку подання нової позовної заяви до вже поданої з новими вимогами та підставами. Відтак, судом затосовується аналогія закону .

Враховуючи, що позивачем подано нову позовну заяву з новими вимогами, в межах вже заявленого позову, при цьому подана уточнена заява не відповідає вимогам процесуального закону, адже заявлено нові вимоги та підстави позову, а також не сплачено судовий збір, відтак , вона підлягає поверненню.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Погребищенської міської ради до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницкий) про визнання протиправними дій , скасування постанови та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами , в т.р. заявою про уточнення позовних вимог від 24.04.24 р. , повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна