Справа № 200/1135/24
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року Справа№200/1135/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Крилової М.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду, через систему «Електронний Суд», надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування арешту коштів на рахунках ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що до Головного управління ДПС у Черкаській області надіслано звернення від 29.01.2024 №б/н (вх. від 29.01.2024 №Н/25), щодо можливих фактів порушення порядку проведення розрахунків у магазинах «Sianna» і«Золота країна» за адресами: АДРЕСА_2 та магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно інформації отриманої в ході обстеження місця здійснення діяльності та відомостей про об`єкти оподаткування, за вищевказаними адресами господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) було винесено наказ ГУ ДПС у Черкаській області від 30.01.2024 №180-п «Про проведення фактичної перевірки».

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 30.01.2024 №180-п призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , з 30 січня 2024 року тривалістю десять днів. Перевірку провести за період діяльності з 21.06.2024 по 08.02.2024 з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності.

Вказує, що продавець (особа, що фактично здійснила розрахункову операцію) ФОП ОСОБА_1 . ОСОБА_2 отримала копію наказу «Про проведення фактичної перевірки» від 30.01.2024 №180-п, ознайомившись з наказом на перевірку відмовила у проведенні фактичної перевірки (допуску посадових осіб контролюючого органу) ФОП ОСОБА_1 . Також ОСОБА_2 пред`явлено службові посвідчення та направлення на проведення фактичної перевірки від 30.01.2024 №352/23-00-07-07-01, №353/23-00-07-07-01, №354/23-00-07-07-01 та №355/23-00-07-07-01.

У зв`язку з чим, працівниками ГУ ДПС у Черкаській області складено акт «про відмову від проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу» від 30.01.2024 №155/23-00-07-07-01.

Враховучючи п. 94.2 статті 94 Податково кодексу України (далі ПК Ураїни) просить накласти арешт кошти платника податків у зв`язку з відмовою допуску посадових осіб контролюючого органу від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

04 березня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції вказав, що дотримання посадовими особами контролюючого органу законодавчо установлених обмежень щодо призначення податкової перевірки є обов`язковою передумовою реалізації податковим органом права на проведення перевірки.

Вказує, що , у Наказі №180-П про фактичну перевірку не вказано фактичних підстав для її проведення, не вказана інформація про причини проведення перевірки, інформації щодо наявності письмового звернення покупця (споживача) зі скаргами щодо платника податків. Фактично, Наказ №180-П, містить лише посилання на пункти ст.80 ПКУ, що робить неможливим для платника податків самостійно визначити причини проведення фактичної перевірки, законність правових підстав щодо її проведення тощо. Наказ №180-п не відповідає нормам про правову визначеність рішень суб`єктів владних повноважень.

Вказує, що у Наказі №180-П про фактичну перевірку не вказано фактичних підстав для її проведення, не вказана інформація про причини проведення перевірки, інформації щодо наявності письмового звернення покупця (споживача) зі скаргами щодо платника податків. Фактично, Наказ №180-П, містить лише посилання на пункти ст.80 ПКУ, що робить неможливим для платника податків самостійно визначити причини проведення фактичної перевірки, законність правових підстав щодо її проведення тощо. Наказ №180-п не відповідає нормам про правову визначеність рішень суб`єктів владних повноважень.

Посилаючись на висновки Верховного Суду вказує, що закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Проте, наказ взагалі не містить посилання на жодну з можливих підстав перевірки, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 ПК України.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 законно не допустив головних державних інспекторів до проведення фактичної перевірки, тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову про арешт коштів ФОП ОСОБА_1 .

Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та який було неодноразово продовжено та діє на теперешній час.

02 березня 2022 року опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 року Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м.Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26 лютого 2022 року прийнято наказ №14/І-г. Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи. Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Представнкиом позивача подана заяви про розгляд справи в письмовому провадженні, тому суд, керуючись частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив розглянути справу в письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - Головне управління ДПС в Черкаській області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач Фізична особа-підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що на підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) було винесено наказ ГУ ДПС у Черкаській області від 30.01.2024 №180-п «Про проведення фактичної перевірки».

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 30.01.2024 №180-п призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , з 30 січня 2024 року тривалістю десять днів.

Перевірку провести за період діяльності з 21.06.2024 по 08.02.2024 з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного здійснення діяльності.

Посадовими особами Головного управління ДПС в Черкаській області видано направлення на перевірку від 30.01.2024 року №353/23-00-07-07-01, №352/23-00-07-07-01, № 354/23-00-07-07-01 та засобами поштового зв`язку направлено на адресу ФОП ОСОБА_4 .

У зв`язку з відмовою продавцем (особою), що фактично здійснює розрахунокву операцію ОСОБА_2 у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), посадовими особами Головного управління ДПС у Черкаській області складено акт відмови від проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу) №155/23-00-07-07-01 .

У відповідності до ст. 94 Податкового кодексу України, позивач звернувся до суду з позовом про застосування арешту коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих ФОП ОСОБА_4 .

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України наділяє контролюючі органи правом проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як передбачає пункт 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 пункту 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або нданні письмових пояснень до нього.

Пункт 94.1 статті 94 ПК України передбачає, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підпункт 94.2.3 пункту 94.2. статті 94 ПК України визначає, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів)

Положення статті 94 ПК України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.

Натомість приписи статті 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Отже, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

При розгляді вимоги щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до предмета доказування входить, зокрема наявність підстав та дотримання порядку призначення контролюючим органом перевірки та прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 12.07.2023 року по справі 640/1795/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вже судом було зазначено, посадовими особами податкового органу 30.01.2024 року було здійснено вихід на фактичну перевірку за місцем фактичного здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та у зв`язку із відмовою продавця (особа, що фактично здійснила розрахункову операцію) ОСОБА_2 у допуску посадових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області до проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу 30.01.2024 року було складено акт №155/23-00-07-07-01 «про відмову від проведення фактичної перевірки (від допуску посадових осіб контролюючого органу».

Так, позивач вважає, що посадова особа ФОП ОСОБА_1 не виконує встановлені діючим законодавством обов`язки, навмисно створює умови щодо унеможливлення проведення документальної фактичної перевірки, а саме: перешкоджає законній діяльності посадових осіб контролюючого органу під час виконання ними службових обов`язків, не виконує законні вимоги посадових осіб, не допускає посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів.

Аналізуючи наказ на проведення фактичної перевірки відносно позивача встановлено, що в останньому вказано п.п 80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України без відображення інформації, на підставі якої його видали.

Навіть, якщо приписи кодексу дозволяють проводити фактичну перевірку, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, суд звертає увагу на те, що в наказі не зазначено про підставу проведення перевірки відповідно до вичерпного переліку підстав визначених пунктом 80.2 Податкового кодексу України.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 Податкового кодексу України щодо змісту наказу про проведення перевірки. При встановленні однією правовою нормою декількох самостійних підстав для проведення перевірки, конкретна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена. Проте підстава повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

При цьому, у матеріали справи не містить жодної інформації стосовно того, в рамках яких саме заходів встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів встановлено факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій або ж інших доказів вчинення таких операцій встановлена контролюючим органом.

Таким чином, акт акт №155/23-00-07-07-01 «про відмову від проведення фактичної перевірки від допуску посадових осіб контролюючого органу» від 30.01.2024 року не є належним та допустимим доказом у розумінні ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, тому передбачені п.п. 94.2.3 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України підстави для застосування умовного арешту коштів на рахунках платника податків ФОП ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, беручи до уваги вище викладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а отже, задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у Черкаській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування арешту коштів на рахунках платника податків - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова