Справа № 240/2555/24
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/2555/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Романченка Є.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка викладена в листі №0600-0219-881062 від 03.08.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області від 26.07.2023 №64, щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, яке викладене в листі №20895/03-16 від 26.07.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою суду провадження було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало до суду клопотання, в якому просило залишити без розгляду позовну заяву.

На обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, позивач оскаржує рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.07.2023, до суду позивач звернувся 01.02.2024 , що не відповідають вимогам статті 122 КАС України, оскільки заявлені поза межами 6-місячного строку і при цьому позивачем не зазначено жодної причини чи обставини, яка б перешкоджала йому звернутися до суду в межах встановленого строку.

Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини 1 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Такий висновок відповідає позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду, висловленій у постанові від 31.03.2021 у справі 240/12017/19.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Судова палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі 240/12017/19 дійшла таких висновків, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19)».

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є відмова у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При цьому, з матеріалів справи вбачається, що рішення про відмову у призначенні пенсії було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 26.07.2023. Водночас, про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії позивача було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 03.08.2023.

Таким чином, з моменту отримання вказаного листа позивач дізнався про порушення відповідачами його права на пенсійне забезпечення та відповідно з цього моменту для нього мав би розпочатися перебіг процесуального строку на звернення до суду.

Відтак, оскільки даний позов подав до суду 01.02.2024, суд приходить до висновку, що шестимісячний процесуальний строк на звернення, визначений у статті 122 КАС України, ним не порушений.

З огляду на зазначене, клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залишення без розгляду позовної заяви є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 122, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Ю. Романченко