Справа № 372/752/24
Суддя: Висоцька Г. В.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/752/24
Провадження № 2-а-12/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Висоцької Г.В., при секретарі Куник О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати дії старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 НОМЕР_1 незаконними та протиправними та скасувати постанову серії ЕНА№1358691 від 02.02.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 680 грн., провадження у справі закрити.

Відповідно до оскаржуваної постанови, 02.02.2024 о 12 год. 04 хв. в м. Києві вул. Будіндустрії, Позивач керував автобусом А-075 номерний знак НОМЕР_2 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом 313 технічний стан і обладнання якого не відповідає вимогам стандартів, а саме тріщина на вітровому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31.4. Правил дорожнього руху, керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП.

З винесеною постановою позивач не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував та більше того 02 лютого 2024 року о 12 год. 05 хв. ніяких пасажирів не перевозив та навіть не здійснював рух, а був припаркований та взагалі здійснював завантаження вантажу. Під час нібито «керуванням» автомобілем позивач вказує, що не порушував Правил дорожнього руху України, вказаного працівниками УПП, а саме технічна несправність у вигляді тріщини лобового скла в зоні роботи склоочисників. На момент перевірки стану автобусу там не було жодних тріщин лобового скла, але не в зоні роботи склоочисників. Крім того під час перевірки, поліцейські не робили жодних замірів, стосовно того чи є тріщині в зоні роботи склоочисників.

Ухвалою судді від 13.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.

04.03.2024 року представником відповідача подано до суду відзиві, в якому останній просив відмовити у позовних вимогах, вказував, що наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, що повністю підтверджено зібраними в процесі здійснення адміністративного провадження доказами, які надані суду, в задоволенні позову просив відмовити. Обставини правопорушення повно та чітко зафіксовані в протоколі, перевірені та підтверджені під час розгляду адміністративної справи та знайшли своє відображення в оскаржуваній постанові та зафіксовані на відеозаписах та світлинах, що надані суду. Розгляд адміністративної справи відбувався у повній відповідності з вимогами КУпАП. Під час розгляду справи в повній мірі враховано обставини порушення, особу порушника та накладено стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 121 КУпАП.

23.04.2024 року представником позивача подано до суду пояснення у справі в яких зазначив, що на лобовому склі його автомобіля не було сколів та тріщини в зоні дії склоочисників, і доказів їх наявності відповідачем надано не було, та не було зазначено у якому саме місці.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови 02.02.2024 о 12 год. 04 хв. в м. Києві вул. Будіндустрії, Позивач керував автобусом А-075 номерний знак НОМЕР_2 (далі - ТЗ), який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів за маршрутом 313 технічний стан і обладнання якого не відповідає вимогам стандартів, а саме тріщина на вітровому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 та п. 31.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Позивач не погоджується з винесеною стосовно нього постановою та вказує, що жодного належного підтвердження допущення ним порушення вимог Правил дорожнього руху відповідачем у постанові не наведено та доказів цього суду також не надано.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно зі ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, диспозиція ч.2 ст.121 КУпАП встановлює, що якщо автомобіль використовується для перевезення пасажирів, то його технічний стан і обладнання повинні відповідати вимогам: стандартів, правил дорожнього руху, правил технічної експлуатації.

В даній справі предметом спору є доведення з боку відповідача належними та допустимими доказами допущення позивачем порушення правил дорожнього руху, а саме, керування транспортним засобом, а також невідповідність транспортного засобу вимогам п.п.31.1 Правил дорожнього руху та п.п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010.

Позивач заперечував, що на момент перевірки він керував транспортним засобом.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП відбулося через допущене позивачем, за твердженням відповідача, порушення вимог п.п.31.4 Правил дорожнього руху та п.п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010.

Положеннями п.31.4 Правил дорожнього руху визначений перелік технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

При цьому, у вказаному переліку відсутні такі обставини як тріщини вітрового скла та сколи.

В свою чергу, стосовно водіїв, які керують транспортним засобом з наданням послуг з перевезення пасажирів, то статтею 121 КУпАП для таких автомобілів встановлено додаткові вимоги щодо технічного стану та обладнання, а самі такі транспортні засоби повинні відповідати вимогам не лише Правил дорожнього руху, а й вимогам стандартів.

Одним з таких стандартів є ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпеки технічного стану та методи контролю», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 №630 (далі - ДСТУ 3649:2010).

Згідно з п.1.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі - КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 дійсно визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідність вказаній вимозі перевіряється візуально (п.7.8.1 ДСТУ 3649:2010).

Разом з тим, нормами цього ДСТУ не встановлено заборону на експлуатацію КТЗ за наявності сколу чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Враховуючи, що наявність тріщини на вітровому склі в зоні дії склоочисників згідно з вимогами п.31 Правил дорожнього руху не віднесена до технічної несправності транспортного засобу, за наявності якої забороняється його експлуатація, суд вважає, що притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене саме ч.2 ст.121 КУпАП, є незаконним.

Відповідачем не надано доказів того, що наявність тріщини чи сколів в зоні дії склоочисників не відповідає вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, а також, що саме з вказаною технічною несправністю відповідно до встановлених правил забороняється експлуатація транспортного засобу.

Отже, як приписами ДСТУ 3649:2010 так і Правила дорожнього руху такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявність тріщин на вітровому склі в зоні дії склоочисників транспортного засобу не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

Зазначені обставини в своїй сукупності вказують на те, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факту порушення позивачем вимог ч.2 ст.121 КУпАП та не доведено правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1358691 від 02.02.2024 підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ч.2 ст.121, 247, 251, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.72, 74, 77, 139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 НОМЕР_1 незаконними та протиправними та скасувати постанову серії ЕНА№1358691 від 02.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 680,00 грн.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В.Висоцька