Справа № 585/236/24
Суддя: Шульга В. О.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/236/24
Номер провадження 2-а/585/17/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 і просить: Визнати протиправною та скасувати постанову № 485 за справою про адміністративне правопорушення від 21 грудня 2023 року, винесену відносно неї ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за частиною 2 статті 210-1 КУпАП, якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5100 грн. Визнати поважною причиною пропуску процесуального строку на оскарження постанови № 485 за справою про адміністративне правопорушення від 21.12.2023 року та поновити його. Як вбачається з протоколу № 485 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210- 1 КУпАП в ньому не зазначено ні часу, ні місця вчинення адміністративного правопорушення. В суті правопорушення в протоколі вказано, що вона порушила ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак цю статтю порушити вона не могла, оскільки в ній визначені обов`язки підприємств, установ і організацій щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації і вона не регулює відносини, пов`язані з виконанням її обов`язків з персонально-первинного військового обліку в Рогинському старостинському окрузі. Тобто, жоден пункт ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» нею не порушувався і порушитися не міг. Ця стаття Закону країни «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до неї застосована невірно. Також, незважаючи на те, що відповідно до статті 268 КУпАП вона має право надавати пояснення, посадова особа, яка склала на неї протокол надати пояснення їй не пропонувала і відмітки про те, що вона відмовилася від дачі пояснень у протоколі немає. Натомість, у протоколі прямо зазначено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від пояснень або підписання протоколу про це робиться запис посадовою особою, яка склала протокол. Зі змісту наведених норм вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі, а тому складений протокол без дотримання вимог, визначених законом, може бути підставою для скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Однак, як свідчить зміст постанови № 485 за справою про адміністративне правопорушення від 21.12.2023, зазначена в ній суть правопорушення, не відповідає суті правопорушення, яке вказане в протоколі. Зокрема, про порушення нею ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в постанові мова взагалі не йде. В протоколі вказується, що нею порушений п. 24 Постанови КМУ № 1487, що полягає у незабезпеченні ведення персонально-первинного військового обліку. Тобто, зазначено про її повну бездіяльність. Натомість, у постанові про адміністративне правопорушення зазначається, що картки персонального обліку велися, але за формою, не встановленою чинним законодавством. Отже, склад правопорушення у протоколі та постанові зазначений різний. В постанові також вказується, що вона буцім - то не взаємодіє з ІНФОРМАЦІЯ_3 у проведенні звіряння та не інформує у визначений Постановою КМУ № 1487 строк про військовозобов`язаних, які прибули чи вибули за межі ОТГ. Проте такого формулювання вчиненого нею адміністративного правопорушення в протоколі взагалі немає. Таким чином, є незрозумілим на підставі яких доказів відповідач дійшов висновку про порушення нею законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке описане в оскаржуваній постанові, коли про такі порушення у протоколі не вказано. Крім того, в резолютивній частині постанови відсутнє встановлення її винуватості у вчиненні будь якого правопорушення, передбаченого КУпАП, в той час, як на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень. Також відповідачем в резолютивній частині постанови не зазначене її повне ім`я та по батькові.

6 лютого 2024 року провадження в справі відкрито та справу призначено до підготовчого розгляду.

27 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, просила його задоволити та пояснила, що за розпорядженням міського голови на неї покладено обов`язок ведення військового обліку. На неї покладено окремі функції щодо ведення військового обліку. Вона не погоджується з постановою, тому що перевірка не проводилася, вони взагалі нічого у неї не перевіряли і не питали ні карток обліку нічого іншого. Вона не знає, як підтвердити, що вони нічого не перевіряли. Вона ніяких пояснень не надавала, бо в неї ніхто нічого не запитував. Вона не пам`ятає, чи підписувала протокол про адміністративне правопорушення. Попередньо, про проведення перевірки, її ніхто не попереджав, але коли розпочалася перевірка, старости були ознайомлені з графіком перевірки. При складанні протоколу вона присутня не була, протокол був їй направлений поштою. Пояснень від неї не відбирали. При розгляді справи вона не була присутня, бо її ніхто не попереджав, що вона повинна була прибути в такий час на таку дату. Протокол вона отримала десь через тиждень після того, як його складали, до нового року. Постанову отримала 23 січня 2024 року. В протоколі вказано коли буде розгляд справи. Вона хворіла і в цей час дистанційно працювала. В той час коли вона хворіла, то була на амбулаторному лікуванні під наглядом медичного лікаря та сестри. Лікарняного вона оформити не змогла так як не було. Просить скасувати постанову та стягнути судові витрати. Протокол був складений 20.12.2023 року. В ньому зазначено, що розгляд справи буде 21 грудня 2023 року. Їм надіслали ксерокопії протоколу і постанови.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що представники ТЦК приїхали на перевірку, але перевірку не проводили, а приїхали з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Постанова винесена не правомірно і те, що вони пишуть у постанові, працівники ТЦК не перевіряли.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 явку представника в судове засідання не забезпечили, повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Згідно довідки від 15.01.2024 року виданої сімейною мед. сестрою Рогинської амбулаторії ОСОБА_1 , 1979 р.н. с. Рогинці в тім, що вона дійсно знаходилась на амбулаторному лікуванні з 08.01 по 15.01 під наглядом сімейної мед. Сестри ( лікар у відпустці)(а.с.7).

Згідно витягу з реєстру Роменської територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

В постанові № 485 за справою про адміністративне правопорушення, яка винесена 21.12.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , вказано, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 установив, що гр. ОСОБА_1 порушила п.24 Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 року, якою визначено, що з метою забезпечення персонально первинного військового обліку виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють організацію в/обліку в/з. На вимогу п.8 ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року організацій в/обліку в ОМС покладається на відповідальних керівників. 20.12.2023 р. було проведено перевірку стану ведення персонально первинного військового обліку призовників, в/з та резервістів та виявлено, що в/облік ведеться з грубим порушенням ПКМУ №1487 від 30.12.2022 р., а саме ведення карток первинного обліку здійснюється за формою невстановленою чинного законодавства зразка, відсутня взаємодія з ІНФОРМАЦІЯ_3 у проведенні звірення, інформування у сім денний строк ІНФОРМАЦІЯ_6 про в/з, які прибули / вибули за межі ТГ не здійснювався. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст. 210 КУпАП, постановив, накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 5100 грн. Копія постанови неякісна у зв`язку з чим неможливо встановити повний зміст постанови(а.с.11).

З довідки виданої Рогинською амбулаторією ОСОБА_1 , 1979 р.н. с. Рогинці вбачається, що вона дійсно знаходилася на амбулаторному лікуванні з 08.01.24 по 15.01.24 р. ДЗ: Г.Р.В.І. У зв`язку з перебуванням сімейного лікаря в тарифній відпустці, лікування проводилося за призначенням лікаря-терапевта КНП «ЦПМСД» м. Ромни РМР ОСОБА_4 та під наглядом сімейної медсестри (а.с. 19).

Відповідно до довідки, № 11 від 15.01.2024 року виданої лікарем КНП «ЦПМСД», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря терапевта «ЦПМСД» з 08.01.24 по 15.01.24 р. з діагнозом: Гостре респіраторне захворювання. Гострий бронхіт (а.с. 20).

Згідно протоколу № 485 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП, складеного 20.12.2023 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 склав протокол про те, що ОСОБА_1 порушила п.24 Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 року. ОСОБА_1 порушила ч. 1 ст. (нерозбірливо) ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 24 ПКМУ (нерозбірливо) вчинила правопорушення , передбачене ч.2 ст. (нерозбірливо). В графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» пояснення особи відсутні. В графі «Копію протоколу отримав» мається нерозбірливий підпис. Копія протоколу виконана неякісно у зв`язку з чим встановити повний текст протоколу неможливо (а.с.38).

Як вбачається з інформації № 21-23/969 від 14.03.2024 року виданої Виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області, для старости ОСОБА_1 в період з 08.01.2024 по 15.01.2024 р. було запроваджено дистанційну роботу у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні (а.с. 53).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 1, 2 ст. 72 КАС України).

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу приписів статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Постановою КМ України № 154 від 23.02.2022 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення). Так, згідно з п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого, розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки представляє інтереси Збройних Сил у відносинах з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, іншими державними органами, підприємствами та громадянами на відповідній території. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, окрім іншого, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення (п. 12 Положення).

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).

Частинами 1,2 статті 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частина 2 визначає, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

П. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно абз. 3 п. 3 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, м. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

При цьому суд не може покласти в основу рішення суду надані позивачем докази протокол та постанову, так як вони неналежної якості, в наслідок чого їх неможливо дослідити та встановити повний текст, а відповідно дійти висновку про належність доводів позивача. При цьому позивач та його представник не клопотали про витребування оригіналів вказаних документів.

Позивачем заявлено позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте дана установа не є юридичною особою, так як відповідно до пункту 7 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства, а районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_7 не може набувати статусу самостійного відповідача у таких справах, оскільки не є належним відповідачем .

Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Із цього випливає висновок про те, що суд за результатами розгляду справи відмовляє у задоволенні позову до неналежного відповідача .

За таких обставин, оскільки адміністративний позов заявлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є неналежним відповідачем у даній справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядку передбаченому п. 15.5) перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

В повному обсязі рішення складене 26 квітня 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга