Справа № 120/2077/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 р. Справа № 120/2077/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2024 поштою до суду надійшла позовна заява за підписом адвокат Ромашко Л.Г., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 152 "Про результати службового розслідування" в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому дисциплінарного стягнення "сувора догана";

- зобов`язання відповідача анулювати в службовій картці позивача запис про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення на підставі наказу військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 152;

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу 20% премії за червень 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.05.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 з метою уточнення причин і умов, що сприяли розповсюдженню фотоматеріалів озброєння радіоелектронної боротьби, а також встановлення ступеня вини солдата ОСОБА_2 прийнято наказ № 123 "Про призначення службового розслідування". За результатами проведеного службового розслідування винесено наказ від 08.06.2023 № 152, яким встановлено порушення старшим лейтенантом ОСОБА_1 розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з безпеки застосування військ від 18.03.2023 № 44 дск та як наслідок вирішено притягнути його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани.

Позивач з вказаним наказом не погоджується, вважає його протиправним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що наказом командира військової частини від 08.06.2023 № 152 "Про результати службового розслідування" позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 17, 65 Конституції України, статті 1-2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", статті 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також за порушення вимог розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 18.03.2023, з накладенням дисциплінарного стягнення "сувора догана".

Відповідач зауважує, що під час проведення службового розслідування у позивача було відібрано пояснення у телефонному режимі у зв`язку з вибуттям його у відрядження 15.05.2023, а також повідомлено про факти, які встановлені, у тому числі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, відповідач вказує про те, що згідно з довідкою про доходи № 12/2 від 11.01.2024 на рахунок позивача було перераховано грошове забезпечення за червень 2023 року в сумі 25559,65 грн, що на 20% менше від загальної суми забезпечення. Разом з тим на момент зарахування коштів у позивача не виникало питань щодо розміру грошового забезпечення, а тому він був обізнаний щодо виплачених йому коштів. Відтак, на думку відповідача, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки строк оскарження наказу складає один місяць з часу накладення дисциплінарного стягнення, тоді як про наказ командира військової частини № 152 від 08.06.2023 було доведено до відома позивача в усній формі (у телефонному режимі) в день його підписання.

28.03.2024 від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що наказу командира військової частини про проведення службового розслідування відносно позивача для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було, а тому не було і законних підстав для накладення на нього дисциплінарного стягнення.

01.04.2024 від представника позивача до суду надійшли докази на підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Водночас в перод з 15.05.2023 по 21.08.2023 позивач перебував у відрядженні в районі виконання бойових завдань з відсічі збройної агресії російської федерації, що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.05.2023 за № 137 та від 21.08.2023 за № 235.

12.05.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) прийнято наказ № 123 "Про призначення службового розслідування", яким з метою уточнення причин і умов, що сприяли розповсюдженню фотоматеріалів озброєння радіоелектронної боротьби, а також встановлення ступеня вини солдата ОСОБА_2 вирішено провести службове розслідування за фактом розповсюдження фотоматеріалів озброєння радіоелектронної боротьби в соціальній мережі TikTok механіком відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 .

В ході службового розслідування встановлено, що заступник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 виявив, що 11.05.2023, перебуваючи в добовому наряді, механік відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу ОСОБА_2 здійснив фотографування себе на фоні двох зразків радіоелектронної боротьби з подальшим публікуванням фото в соціальній мережі TikTok. Також за висновками розслідуванням заступник командира 1 роти радіоперешкод з озброєння військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з безпеки застосування військ від 18.03.2023 № 44дск.

08.06.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) прийнято наказ № 152 "Про результати службового розслідування", яким, зокрема за порушення вимог статей 17, 65 Конституції України, статті 1-2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", статті 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України , статей 11,16, 49, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 18.03.2023 старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення "сувора догана".

06.01.2024 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати копії наказу про проведення службового розслідування стосовно позивача. Листом від 11.01.2024 за № 23 відповідач надав адвокату копію вищезгаданого наказу за № 152 від 08.06.2023.

25.01.2024 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому просив надати копію окремих документів, зокрема наказу командира військової частини від 12.05.2023 № 12. Листом від 05.02.2024 за № 69 відповідач надав адвокату цей документ.

Позивач не погоджується з притягненням його до дисциплінарної відповідальності та вважає, що його неправомірно позбавлено у зв`язку частини грошового забезпечення за червень 2023 року, а тому за захистом своїх прав та інтересів вирішив звернутися до суду.

Щодо строку звернення до адміністративного суду, то суд зазначає, що в позовній заяві наголошувалося на тому, що оскаржуваний наказ не надавався позивачу для ознайомлення, а про проведення службового розслідування щодо позивача та його результати позивача не повідомляли. Також позивач звертав увагу на те, що на момент проведення службового розслідування він перебував у службовому відрядження у районі виконання бойових завдань з відсічі збройної агресії російської федерації. Відтак про застосування дисциплінарного стягнення йому стало відомо лише після ознайомлення зі своєю особовою справою, де в службовій картці зроблений запис про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а оскаржуваний наказ він отримав після звернення його представника до відповідача із адвокатськими запитами.

В ухвалі суду від 26.02.2024 про відкриття провадження у справі зазначено, що матеріали позовної заяви не містять належних доказів щодо ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом чи доведення до його відома про факт притягнення до дисциплінарної відповідальності. Водночас за відсутності таких відомостей, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо дотримання строку звернення до суду з цим позовом на наступних стадіях судового розгляду, після отримання від відповідача додаткових доказів щодо цих обставин.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що про наказ командира військової частини від 08.06.2023 № 152 позивач знав, оскільки про факт його прийняття було доведено до позивача в усній формі (у телефонному режимі) в день підписання наказу. Саме це, на думку відповідача, свідчить про недотримання позивачем строку звернення до суду. При цьому відповідач не заперечує тієї обставини, що копія наказу позивачу не вручалася і очно позивач з таким наказом не ознайомлювався до часу отримання його примірника за запитом адвоката.

Згідно із ст. 88 Дисциплінарного статуту ЗСУвійськовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ч. 7 ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України.

За змістом абзацу 2 пункту 2 розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

Таким чином, повідомлення у телефонному режимі є неналежним (неправомірним) способом інформування про рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та не може ототожнюватись із доведенням наказу (витягу із наказу) про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності під підпис із зазначенням дати доведення. Закон чітко встановлює чіткий обов`язок відповідача в цьому аспекті відносин з позивач і відповідач такого свого обов`язку не виконав (принаймні, матеріали справи таких даних не містять).

Отже, беручи до уваги відсутність інших доказів щодо дати ознайомлення та отримання позивачем оскаржуваного наказу, аніж ті, на які посилається ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що строк звернення до суду з цим позовом не пропущений і позивач своєчасно подав до суду адміністративний позов. Відтак доводи відповідач в цій частині суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані.

Вирішуючи спір по суті та надаючи оцінку спірним правовідносинам і встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.99, яким затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут). Дисциплінарний статут визначає, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Згідно з вимогами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України дисциплінарною владою командира корпусу.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 69 Дисциплінарного статуту на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді.

Згідно зі статтею 72 Дисциплінарного статуту командир корпусу, крім прав, якими наділено командира бригади, дивізії, має право щодо вищих офіцерів робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

За нормами статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) також сержантові (старшині).

Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), який встановлює загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах

Відповідно до статті 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статей 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджений Наказом Міністра оборони України 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608).

Пунктом 1 розділу II Порядку № 606 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За приписами пунктів 1-3 розділу III Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно з пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Судом встановлено, що 12.05.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) прийнято наказ № 123 "Про призначення службового розслідування", яким з метою уточнення причин і умов, що сприяли розповсюдженню фотоматеріалів озброєння радіоелектронної боротьби, а також встановлення ступеня вини солдата ОСОБА_2 вирішено: провести службове розслідування за фактом розповсюдження фотоматеріалів озброєння радіоелектронної боротьби в соціальній мережі TikTok механіком відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 .

Згідно з п.п. 1-2 Наказу № 123 проведення службового розслідування доручити офіцеру-психологу військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_4 , службове розслідування провести та надати акт встановленим порядком для затвердження в термін до 10.06.2023.

Відповідно до акту службового розслідування встановлено, що заступник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 виявив, що 11.05.2023, перебуваючи в добовому наряді, механік відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтного взводу ОСОБА_2 здійснив фотографування себе на фоні двох зразків радіоелектронної боротьби з подальшим публікуванням фото в соціальній мережі TikTok.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 вказав про те, що він дійсно сфотографував техніку, не думаючи про наслідки.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 вказано про те, що після проведення покрасочних робіт на P-370 "AZURE" вони перебували на території автопарку військової частини під накриттям, в боксі та очікували заправки. При цьому був проведений інструктаж підпорядкованому особовому складу про недопущення фото та відео фіксації цих засобів. Яким чином ОСОБА_2 , який перебував в добовому наряді, виклав у мережу відео ОСОБА_1 не відомо та дізнався він про це зі слів військовослужбовців, на що негайно відреагував, що призвело до видалення відео з мережі.

При цьому пояснення у позивача були відібрані засобами зв`язку через його перебування у відрядженні.

Крім того, за висновками акту розслідування, заступник командира 1 роти радіоперешкод з озброєння військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з безпеки застосування військ від 18.03.2023 № 44дск.

08.06.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) прийнято наказ № 152 "Про результати службового розслідування", яким, зокрема за порушення вимог статей 17, 65 Конституції України, статті 1-2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", статті 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України , статей 11,16, 49, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, розпорядження командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 18.03.2023 ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана".

Найперше суд звертає увагу на те, що відповідне службове розслідування було розпочате стосовно солдата ОСОБА_2 , про що було винесено відповідний наказ. Доказів винесення наказу щодо проведення службового розслідування відносно позивача матеріали справи не містять.

Крім того, у пункті 4 акту службового розслідування також зазначено, що службове розслідування призначено саме щодо солдата ОСОБА_2 , який відповідно і був ознайомлений з вказаним актом, про що свідчить його особистий підпис від 08.06.2023.

Відповідач зазначає про те, що позивачу роз`яснено всі обставини справи та повідомлено про встановлені факти, у тому числі про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Натомість позивач стверджує про те, що його пояснення були надані з приводу протиправним дій солдата ОСОБА_2 та при їх наданні його не повідомляли про проведення службового розслідування щодо нього особисто.

В цьому контексті суд враховує, що відповідно до пункту 3 розділу ІV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Попри це, як встановлено під час розгляду справи, письмові пояснення у позивача були відібранні у телефонному режимі, у зв`язку з його перебуванням у службовому відрядження в зоні бойових дій. Відтак твердження відповідача про обізнаність позивача щодо усіх фактів службового розслідування і, зокрема, притягнення його до дисциплінарної відповідальності суд оцінює критично та до уваги не бере.

Суд наголошує на тому, що приписами статей 84, 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України передбачено, що службове розслідування призначається відносно конкретного військовослужбовця, якого командир вирішив притягти до дисциплінарної відповідальності з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини.

Крім того, з аналізу вищенаведених норм висновується, що службове розслідування, як діяльність зі збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про наявність в діях військовослужбовця складу правопорушення, проводиться стосовно конкретної особи (осіб), яка (які) під час проведення службового розслідування має (мають) комплекс гарантованих їй (їм) прав, як-от: права відмовитися від давання пояснень або ж, навпаки, права надати письмові пояснення щодо обставин вчинення проступку (правопорушення) разом з власними доказами правомірності своїх дій (доказами невинуватості); права заявляти клопотання, в тому числі про приєднання до матеріалів службового розслідування нових документів, про отримання пояснень від осіб, які мають відношення до події, що розслідується, про ознайомлення з матеріалами розслідування тощо; зрештою, права на захист, яке включає і право на користування допомогою адвоката.

Отже, статус військовослужбовця під час службового розслідування, як особи щодо якої призначено та проводиться таке розслідування, означає набуття цим військовослужбовцем статусу повноправного учасника службового розслідування, який, користуючись наданими йому правами, може доводити перед особою (особами), який (які) його проводять, факт відсутності у його діяннях складу дисциплінарного проступку (правопорушення).

Звідси випливає, що рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може бути прийняте лише за умови забезпечення йому усіх відповідних прав і тільки у тому випадку, якщо його вина у вчиненні дисциплінарного проступку (правопорушення) буде встановлена уповноваженою особою (особами) з дотриманням визначеного законом порядку проведення службового розслідування, який, серед іншого, передбачає надання військовослужбовцю можливості реалізувати вищезазначені права.

Це важливо не лише в цілях забезпечення особі гарантованих їй законом прав, але й з точки зору неухильного дотримання презумпції невинуватості.

В цьому зв`язку суд застосовує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права, зокрема рішення від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції", в якому ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Утім, як встановлено судом, службове розслідування щодо позивача проводилося без його участі та повідомлення про таке розслідування. Водночас чинним законодавством не передбачена можливість притягувати особу до відповідальності за результатами службового розслідування, проведеного не щодо її дій чи бездіяльності. До того ж відповідач, вважаючи, що в діях позивача є ознаки правопорушення, не був обмежений у праві призначити службове розслідування щодо нього з метою з`ясування всіх обставин, чого однак зроблено не було.

У справі "Рисовський проти України", № 29979/04, рішення від 20 жовтня 2011 року (пункти 70, 71) ЄСПЛ наголосив на особливій важливості принципу "належного урядування", зазначивши при цьому, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Конституція України (ч. 2 ст. 19) зобов`язує органи державної влади та їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Натомість оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не відповідає зазначеним критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає, що при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача відповідач діяв не відповідно до закону та з порушенням установленої процедури, а відтак наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 152 "Про результати службового розслідування" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому дисциплінарного стягнення "сувора догана" визнається протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.05.2020 у справі № 815/3383/17 (про обов`язковість отримання пояснень (скарг, пропозицій) в особи, стосовно якого проводиться службове розслідування), у постанові від 25.07.2018 у справі № 813/1953/17 та у постанові від 07.07.2020 року у справі № 120/915/19-а (в наказі про результати службового розслідування повинно бути зазначено, які саме дії (бездіяльність) військовослужбовця стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності) та у постанові від 25.03.2020 у справі № 825/1000/18 (обставини вчиненого правопорушення повинні бути підтверджені належними доказами).

Відповідно до ст. 106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Відтак вимога про анулювання в службовій картці позивача запису про його притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення розцінюються удом як похідні від вимоги про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, а тому також підлягають задоволенню задля повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача, порушених відповідачем у спірних правовідносинах.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу 20% премії за червень 2023 року, то суд зазначає наступне.

Виплата премії військовослужбовцям є складовою грошового забезпечення та здійснюється відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі Наказ № 260).

Відповідно до п. 1 розділу XVI Наказу № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Абзацом 2 пункту 4 розділу XVI Наказу № 260 передбачено, що при порушенні військової дисципліни військовослужбовцями під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії здійснюється в таких розмірах у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення "сувора догана", оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму від чотирьох до семи прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що позбавлення військовослужбовців премій, додаткових винагород ставиться у залежність від скоєння ними дисциплінарних правопорушень та/або накладення дисциплінарних стягнень.

Згідно з довідкою про доходи військовї частини НОМЕР_1 від 11.01.2024 № 12/2 позивачу ОСОБА_1 у червні 2023 року нараховано заробітну плату у розмірі 93946,75 грн. Примітка: наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 152 від 08.06.2023, дисциплінарне стягнення "сувора догана" у розмірі 20% від премії за червень 2023 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує, що за червень 2023 року позивачу було нараховано кошти у розмірі 93946,75 грн, що на 20% менше від загальної суми грошового забезпечення позивача.

Суд виходить з того, що позбавлення позивача премії за червень 2023 року є прямим наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності згідно з оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 152 "Про результати службового розслідування". А оскільки такий наказ у судом визнаний протиправний та скасовується, позивач має право на отримання невиплаченої у червні 2023 року 20% премії. Отже, в цій частині адміністративний позов також слід задовольнити.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить задовольнити, водночас обравши при цьому правильний і ефективний спосіб захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, в цій частині питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Разом з тим суд враховує, що представниця позивача, адвокат Ромашко Л.Г., подала заяву від 01.04.2024 про вирішення питання щодо відшкодування витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги, додавши до заяви докази понесення позивачем відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому згідно з ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

З огляду на задоволення позову та враховуючи те, що розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому проваджені), суд доходить висновку, що питання про розподіл судових витрат позивача на правничу допомогу необхідно вирішити шляхом постановлення додаткового судового рішення в порядку письмового провадження, надавши відповідачу можливість заявити клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги, у разі наявності заперечень щодо заявленого розміру відповідних витрат.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасування наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 152 "Про результати службового розслідування" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення "сувора догана".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 анулювати в службовій картці старшого лейтенанта ОСОБА_1 запис про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення на підставі наказу військової частини НОМЕР_1 від 08.06.2023 № 152 "Про результати службового розслідування".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 20% премії за червень 2023 року.

Встановити відповідачу 10-денний строк для подання до суду клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги (у разі наявності заперечень щодо заявленого розміру цих витрат).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Ромашко Людмила Григорівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 852 від 26.10.2014, адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Повне рішення суду складено 26.04.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович