Справа № 380/19706/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/19706/23 пров. № А/857/25441/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінда О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року (головуючий суддя Мартинюк В.Я., м. Львів, повний текст складено 21.11.2023) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив визнати протиправним і скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №044890, винесений 20.02.2023 року інспектором СЮП ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 .

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати таке та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що у даному випадку факт домашнього насильства було встановлено виключно на підставі пояснень ОСОБА_3 - вона звинуватила позивача в тому, що він виражався на її адресу нецензурними словами ображаючи її і погрожував фізичною розправою, чим завдав психологічних страждань. При цьому, інспектором поліції, яка винесла терміновий заборонний припис, були проігноровані його пояснення, у яких він заперечував правдивість звинувачень ОСОБА_3 на його адресу. Натомість інспектор поліції сказала йому: «Ми змушені реагувати».

Вважає, що встановлення факту домашнього насильства лише за заявою особи, яка начебто піддавалась домашньому насильству, у випадку коли інша особа (кривдник) заперечує вчинення домашнього насильства, не може бути визнаним об`єктивним.

У рішенні суд першої інстанції послався на те, що пунктом 5 розділу ІІ Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом МВС України від 01.08.2018 року № 654, передбачено, що при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Проте, суд не з`ясував, що пояснення ОСОБА_1 , відтворені в його позовній заяві, були проігноровані працівником уповноваженого підрозділу поліції. Як пояснив позивач у судовому засіданні, усі його усні пояснення не були взяті до уваги, а бланк для надання пояснень йому був наданий для того, щоб, як сказала працівник поліції, він написав, згоден він чи не згоден з тим, що вчинив домашнє насильство. Саме тому позивач в поясненнях коротко написав, що не згоден. При цьому, усі наведені позивачем в позовній заяві обставини існували на момент оформлення термінового заборонного припису, тому мали буті взяті до уваги якщо вже не поліцією, то принаймні судом, який перевіряє відповідність дій суб`єкта владних повноважень критеріям, викладеним в ст. 2 КАС України.

Крім того, на неправдивість звинувачень ОСОБА_3 на адресу позивача у вчиненні ним домашнього насильства щодо неї вказують наступні обставини, що свідчать про схильність ОСОБА_3 до брехні, які суд першої інстанції не взяв до уваги.

У формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо постраждалої особи ОСОБА_3 , складеній 03.12.2022 і на підставі якої було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 196395, на питання 1 «Чи кривдник колись погрожував застосувати та/або застосовував зброю або інші предмети, які можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю постраждалої особи та/або її дітям?» ОСОБА_3 надано відповідь «Так», а у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо постраждалої особи ОСОБА_3 , складеній 20.02.2023 і на підставі якої було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 044890, на це ж питання надано відповідь «Ні» - такі відповіді є суперечливими між собою, оскільки якщо до 03.12.2022 позивач начебто погрожував застосувати та/або застосовував зброю або інші предмети, які можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю постраждалої особи та/або її дітям, то на це ж питання у формі оцінки ризиків від 20.02.2023 року відповідь також мала бути «так», натомість суперечливість цих відповідей свідчить про те, що одна з них є неправдивою.

У формі оцінки ризиків від 03.12.2022 на питання 9 «Чи висловлював кривдник наміри та/або намагався вчинити самогубство?» ОСОБА_3 надано відповідь «Так», а у формі оцінки ризиків від 20.02.2023 на це ж питання надано відповідь «Ні» - такі відповіді є суперечливими між собою, оскільки якщо до 03.12.2022 позивач начебто висловлював наміри та/або намагався вчинити самогубство, то на це ж питання у формі оцінки ризиків від 20.02.2023 року відповідь також мала бути «так», натомість суперечливість цих відповідей свідчить про те, що одна з них є неправдивою.

У формі оцінки ризиків від 03.12.2022 на питання 12 «Чи утримував кривдник постраждалу особу та/або її дітей проти її волі в певному місці або будь-яким іншим чином обмежував свободу, у тому числі свободу в спілкуванні?» надано відповідь «Так», а у формі оцінки ризиків від 20.02.2023 на це ж питання надано відповідь «Ні» - такі відповіді є суперечливими між собою, оскільки якщо до 03.12.2022 позивач начебто утримував постраждалу особу та/або її дітей проти її волі в певному місці або будь-яким іншим чином обмежував свободу, у тому числі свободу в спілкуванні, то на це ж питання у формі оцінки ризиків від 20.02.2023 року відповідь також мала бути «так», натомість суперечливість цих відповідей свідчить про те, що одна з них є неправдивою.

Схильність ОСОБА_3 до надання неправдивих відповідей у формах оцінки ризиків є додатковим чинником, що не дозволяє вважати доведеними ризики вчинення домашнього насильства з боку позивача лише на підставі пояснень ОСОБА_3 .

За версією ОСОБА_3 позивач 12.02.2023 р. близько 19:30 год. вчинив відносно неї психологічне насильство, висловлював нецензурну лексику, погрожував фізичною розправою в присутності їх малолітньої доньки.

У формі оцінки ризиків від 20.02.2023 на підставі пояснень ОСОБА_3 , зокрема, на питання 2 «Чи кривдник погрожував вбити постраждалу особу та/або її дітей?» та питання 3 «Чи допускає постраждала особа, що кривдник може спробувати вбити постраждалу особу та/або її дітей?» надано відповіді «Так».

При цьому, оскаржуваний терміновий заборонний припис винесений 20 лютого 2023 року як реакція на домашнє насильство, яке начебто мало місце 12 лютого 2023 року. Разом з тим, в період після 12 лютого 2023 року між ОСОБА_3 та позивачем, який начебто погрожував її вбити і начебто міг спробувати її вбити, відбувалось спілкування, зокрема, щодо можливості позивача побачитись зі своєю донькою 13 лютого 2023 року. 13 лютого 2023 року позивач за згодою ОСОБА_3 побачився зі своєю донькою і домовився з нею також про можливість побачитись з донькою 14 лютого 2023 року, і 14 лютого 2023 року позивач також побачився зі своєю донькою за згодою ОСОБА_3 .

Лише з 16 лютого 2023 року ОСОБА_3 почала ігнорувати позивача, а 20 лютого 2023 року написала йому, що боїться його і що він загрожує її життю та здоров`ю.

Ці обставини відображені на відеозаписі, що ілюструє спілкування позивача та ОСОБА_3 в месенджері Теїедгат (додаток 5). На початку відеозапису ідентифіковано за номерами телефонів ОСОБА_3 , а в кінці відео самого позивача. Саме такі номери телефонів позивача та ОСОБА_3 вказані ОСОБА_3 в її заяві про видачу обмежувального припису.

Непослідовність поведінки ОСОБА_3 в період 12-20 лютого 2023 року полягає в тому, що попри побоювання за своє життя та здоров`я ОСОБА_3 продовжувала контакти з позивачем і ніде не відображено, які саме події призвели до того, що саме з 16 лютого 2023 року ОСОБА_3 припинила контакти з позивачем. Лише 20 лютого 2023 року, у день заповнення в поліції форми оцінки ризиків домашнього насильства, ОСОБА_3 повідомила позивача про те, що боїться його, що стало для нього повною несподіванкою зважаючи на те, що до того часу між ними відбувалась хоч і непроста, але достатньо адекватна комунікація як між батьками дитини.

Єдине пояснення поведінки ОСОБА_3 , яке дозволяє сприймати її поведінку як змістовну, з точки зору позивача, полягає в тому, що поведінка ОСОБА_3 , за відсутності реальних ризиків вчинення домашнього насильства позивачем, відповідала меті отримання термінового заборонного припису щодо позивача, і це, внаслідок безпідставних і неправдивих звинувачень з її боку у вчиненні домашнього насильства, втілилось у порушення батьківських прав позивача у формі перешкоджання йому в спілкуванні з дитиною.

Як зазначав позивач, 03.12.2022, прибувши саме на виклик позивача, інспектор СПДН ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 винесла термінові заборонні приписи стосовно кривдника серії АА № 196395 та № 196396 у зв`язку із начебто скоєнням самим же позивачем домашнього насильства 03.12.2022 року близько 14:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість ОСОБА_3 на першій сторінці заяви про видачу обмежувального припису стверджує, що це вона змушена була звернутися до поліції щодо подій 03 грудня 2022 року.

Доказом неправдивості такого твердження ОСОБА_3 є матеріали ІТС ІПНП № 34423 від 03.12.2022 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області, в яких міститься документ «ЄО № 34423 від 03.12.2022», де зазначено, що заявником виступив позивач ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.02.2023 року згідно із ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи Інспектором СЮП АРУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №044890 у зв`язку із вчиненням позивачем домашнього насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_3 , а саме: 12.02.2023 року близько 19 год. 30 хв. позивач вчинив відносно своєї співмешканки психологічне насильство, висловлював нецензурну лексику, погрожував фізичною розправою в присутності неповнолітньої дитини.

Заходи передбачені вказаним терміновим заборонним приписом: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис винесений строком на 10 діб з 12 год. 19 хв. 20.02.2023 року та діє до 12 год. 19 хв. 02.03.2023 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п.16 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229 від 07.12.2017 року (далі - Закон №2229), терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення, домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Стаття 10 Закону №2229 відносить до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема, серед іншого: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії.

Відповідно до п.1 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника» від 01.08.2018 року №654 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.2018 року за № 965/32417 (далі - Порядок №654), терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Пунктом 2 цієї ж норми передбачено, що припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Відповідно до п.4 розділу II Порядку №654 припис може містити такі заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №654 передбачено, що при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер (п.6 розділу ІІ Порядку №654).

Пунктом 13 розділу ІІ Порядку №654 передбачено, що особа, стосовно якої винесено припис, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту припису та пояснення по суті правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його, які додаються до копії припису працівника уповноваженого підрозділу поліції.

Згідно із п.17 розділу ІІ Порядку №654 припис виноситься строком до 10 діб.

Працівники уповноваженого підрозділу поліції можуть в установленому чинним законодавством України порядку застосовувати поліцейські заходи примусу для виселення з житлового приміщення кривдника, якщо припис передбачає зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а кривдник відмовляється добровільно його залишити (п.21 розділу ІІ Порядку №654).

Уданій спірній ситуації судом першої інстанції зґясовано, що позивач та ОСОБА_3 у шлюбі не перебувають, при цьому у них є спільна дитина - ОСОБА_5 .

15.02.2023 ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення термінового заборонного припису.

З пояснень ОСОБА_3 від 20.02.2023, вбачається, що 12.02.2023 ОСОБА_1 прийшов до її дому на відвідини до їхньої спільної дитини. Під час вказаного візиту ОСОБА_1 погрожував їй, вчиняв психологічний тиск та діяння сексуального насильства. При цьому, відмовлявся покинути її помешкання. Після того, як ОСОБА_3 повідомила його, що викличе поліцію, почав ображати її нецензурною лайкою та сказав: «Я шкодую, що не завалив тебе минулого разу». Оскільки під час їхнього спільного проживання ОСОБА_1 намагався її вбити, зараз вона боїться за свою безпеку та життя, оскільки проживає з малолітньою дочкою, яка є свідком діянь насильницького характеру. Просила вжити заходів відповідно до закону.

У своїх поясненнях від 20.02.2023 позивач зазначив, що із заявою ОСОБА_3 ознайомлений, з протоколом та заявою не згоден.

Крім того, у матеріалах справи наявна Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, яка містить відповіді ОСОБА_3 , зміст яких як підставно зазначив суд першої інстанції вказує на підставне прийняття спірного припису.

Із протоколів про адміністративне правопорушення від 20.02.2023 року серії ВАВ №781573 та №781572 вбачається, що 12.02.2023 року близько 19 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 в присутності доньки висловлював нецензурну лексику до своєї співмешканки гр. ОСОБА_3 , поводив себе зухвало, чинив психологічне насильство.

У відповідності до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 09.03.2023 року у справі №466/2203/23 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

-заборонено наближатись на відстань ближче ніж 100 метрів до квартири, де проживає ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_5 строком на 3 місяці;

-заборонено спілкуватись з малолітньою донькою ОСОБА_5 строком на 3 місяці;

-заборонено наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця роботи ОСОБА_3 та інших місць частого її відвідування, строком на 3 місяці;

-заборонено особисто і через третіх особі розшукувати ОСОБА_3 та малолітню доньку ОСОБА_5 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись з ними, строком на 3 місяці;

-заборонено вести листування, телефонні розмови з ОСОБА_3 та малолітньою донькою ОСОБА_5 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 3 місяці.

У вказаному рішенні Шевченківським районним судом зазначено наступне:

«За час спільного проживання відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 суттєво погіршилися. Спільне життя не складалося через постійні конфлікти і сварки зі сторони ОСОБА_1 , в якого зникло почуття розуміння та поваги до заявниці.

З часом неприязнь ОСОБА_1 трансформувалася у психологічне насильство по відношенню до заявниці. Зокрема, 03 грудня 2022 року ОСОБА_1 в присутності малолітньої доньки словесно ображав та принижував заявницю, висловлювався нецензурною лайкою в її адрес та погрожував їй фізичною розправою. Окрім того, ОСОБА_1 намагався примусово виселити заявницю з квартири.

У зв`язку з цим, ОСОБА_3 була вимушена звернутися до поліції. Працівники поліції винесли щодо ОСОБА_1 два термінові заборонні приписи строком на 4 доби, а саме:

терміновий заборонний припис серії АА № 196395 від 03.12.2022 у зв`язку з вчиненням домашнього насильства стосовно постраждалої особи, який містив такі заходи: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою;

терміновий заборонний припис серії АА № 196396 від 03.12.2022 у зв`язку з вчиненням домашнього насильства стосовно постраждалої особи (дитини), який містив такий захід: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Окрім того, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.12.2022 у справі №461/7019/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Своєю агресивною поведінкою ОСОБА_1 створив неможливі умови для спільного проживання, відтак заявниця змушена була разом донькою переїхати до іншого помешкання. Однак, не дивлячись на зміну місця проживання ОСОБА_1 не припинив вчиняти домашнє насильство щодо заявниці та малолітньої доньки.

Так, 12 лютого 2023 року близько 19.30 год. ОСОБА_1 прийшов відвідати доньку. Протягом всього часу побачення з донькою ОСОБА_1 принижував та ображав заявницю. Коли через декілька годин настав час вкладати спати доньку, ОСОБА_1 відмовився покидати помешкання заявниці. Внаслідок цього заявниця вимушена була годувати: доньку грудним молоком у його присутності. Враховуючи, що він не є її чоловіком, а також його постійні образливі висловлювання щодо її зовнішності, присутність ОСОБА_1 під час грудного вигодовування доньки викликали у заявниці відчуття приниження та безпорадності. Більше того, ОСОБА_1 залякував заявницю та погрожував їй фізичною розправою.

Слід вказати, що ОСОБА_1 покинув помешкання заявниці тільки після погрози викликати поліцію.

У зв`язку з такими діями ОСОБА_1 , зокрема погрозами фізичної розправи, за заявою ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис серії АА №044890 строком на 10 діб.

Також, щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Справа №466/1885/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП знаходиться у провадженні Шевченківського районного суду м.Львова.

Окрім того, на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова також знаходиться справа №466/1889/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП.

Варто зазначити, що незважаючи на адміністративне стягнення та заходи протидії домашньому насильству, які вживались згідно з терміновими заборонними приписами, ОСОБА_1 не змінив своєї поведінки.

Неадекватність та непередбачуваність дій ОСОБА_1 зробили життя ОСОБА_3 нестерпним. Заявниця побоюється за свою та своєї малолітньої доньки безпеку, враховуючи, що дія термінового заборонного припису спливала 03 березня 2023 року. Вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявниці та її дитини є високими, а такі ризики є реальними.

Беручи до уваги наведені обставини, встановлено факти регулярного вчинення з боку ОСОБА_1 по відношенню до заявника фізичного та психологічного насилля та вбачається високий рівень вірогідності його продовження чи повторного вчинення, в тому числі й з тяжким наслідками, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявника до ОСОБА_1 необхідно застосувати обмежувальний припис».

Постановою Львівського апеляційного суду від 04.07.2023 року у справі №466/2203/23 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 09 березня 2023 року залишено без змін.

У зазначеній постанові Львівський апеляційний суд додав наступне:

«В матеріалах справі наявні достатні та належні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Доводи апеляційної скарги в частині звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування термінових заборонних приписів стосовно кривдника серії АА № 196395 та серії АА № 196396, винесених 03.12.2022 року інспектором СПДН ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , не спростовують доведеність вчинення останнім домашнього насильства щодо доньки та заявника, що є безумовною підставою для застосування щодо нього обмежувального припису».

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09.03.2023 року у справі №466/2203/23 набрало законної сили.

При цьому, суд першої інстанції слушно зауважив, що у вказаному рішенні Шевченківського районного суду м.Львова, серед іншого, досліджувались ті ж обставини, що й у даній справі. Більше того, зі змісту згаданого рішення вбачається, що позивач неодноразово вчиняв психологічне насилля у відношенні до ОСОБА_3 , за наслідками чого до нього уже застосовувались термінові заборонні приписи від 03.12.2022.

Окрім того, позивач визнавався винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із вчиненням домашнього насильства психологічного характеру стосовно ОСОБА_3 , за насідками чого на нього судом було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З оглядку на зазначене вище, суд першої інстанції правильно вважав, що вчинення позивачем домашнього насильства стосовно ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження, відтак оскаржуваний припис Інспектором СЮП АРУП №1 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено правомірно, тому відсутні підстави для його скасування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року по справі №380/19706/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.М. Гінда

В.В. Ніколін

повний текст складено 26.04.2024