Справа № 277/344/24
Суддя: Заполовський В. В.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 277/344/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2024 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Таргонського Андрія Віталійовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.02.2024 року серії ББА №325580

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.02.2024 року серії ББА №325580, провадження у справі закрити.

В позові зазначив, що постановою поліцейського СРПП ВП №1 Звягельського РВП сержанта поліції Таргонського А.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №325580 до нього було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до постанови, він 25.02.2024 року о 06 год. 46 хв. в с. Миколаївка по вул. Шевченка керував т/з та не скористався паском безпеки, чим порушив ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.

З даною постановою він не погоджується з наступних підстав.

25.02.2024 року приблизно біля 07 години 00 хвилин під час керування транспортним засобом ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Шевченка в с. Миколаївка Звягельського району Житомирської області він був безпідставно зупинений працівниками поліції шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору службового автомобіля поліції, який рухався позаду за його автомобілем. Після зупинки до нього підійшов ст. лейтенант поліції ОСОБА_2 , а коли він вийшов із автомобіля до нього підійшов відповідач. Причину зупинки йому не пояснили, запропонували відкрити багажник, після чого на пропозицію ОСОБА_2 , він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції пішли в службовий автомобіль, а він залишився чекати на вулиці. Через деякий час, вийшовши із службового автомобіля до нього підійшов працівник поліції ОСОБА_2 , який зачитав на вулиці постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №325580, хоча останній справу не розглядав і постанову не виносив та протокол про адміністративне правопорушення серії БР №036893 за ч.1 ст.130 КУпАП і показав де розписатись.

Керуючи автомобілем 25.02.2024 року приблизно о 07 години 00 хвилин по вул. Шевченка в с. Миколаївка Звягельського району Житомирської області він був пристебнутий ременем безпеки. Після зупинки, відповідач підходив до автомобіля, яким він керував, однак жодного слова про порушення ним ПДР не повідомляв. Відповідач не повідомив його, що відносно нього буде розглядатись адміністративна справа за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, не надав йому на ознайомлення відеодокази зафіксованого порушення правил дорожнього руху під час керуванням ним транспортним засобом.

Відповідач не повідомив за якою адресою, в скільки годин відбудеться розгляд справи, не роз`яснив йому права передбачені ст.268 КУпАП, обмежив його в праві на захист та розглянув справу без його участі.

Позивач також зазначає, що в постанові не вказано, який саме пункт правил дорожнього руху чи інший нормативний акт, порушено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності за таке порушення.

Також не вказано на який саме технічний засіб проводився відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, його модель та серійний номер.

13.03.2024 року по справі було відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Одночасно відповідачам було роз`яснено їх право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для його подання.

Поліцейський СРПП ВП №1 Звягельського РВП Таргонський А.В. отримав копію ухвали про відкриття провадження 14.03.2024 року, однак відзиву на позовну заяву до суду не надіслав.

28.03.2024 року від представника Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву представник відповідача, зокрема зазначила, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 порушив п.2.3 «В» ПДР України, а саме керував транспортним засобом та не скористався паском безпеки поліцейським СРПП ВП №1 Звягельського РВП сержантом поліції Таргонським А.В. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбачено ч.5 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

В «7» пункті оскаржуваної постанови наявний технічний засіб, за допомогою якого проводилась фіксація правопорушення.

Вважає, що позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Тому, на її думку, позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках, про що поставив підпис в оскаржуваній постанові.

Також, даний факт було зафіксовано на нагрудну камеру поліцейських, що спростовує доводи позивача, стосовно не ознайомлення його з правами та обов`язками.

Матеріали справи свідчать, що працівник поліції роз`яснив вищезазначені права позивачу. Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач ніяких зауважень щодо порушення працівниками поліції його права на захист не робив, про що поставив власний підпис в оскаржуваній постанові.

Представник відповідача зазначає також, що доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео докази, на яких зафіксовано, що позивач визнав вину у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме що він не користувався ременем пасивної безпеки підчас руху.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до постанови серії ББА №325580 від 25.02.2024 року позивач ОСОБА_1 25.02.2024 року о 06 год. 46 хв. в с. Миколаївка по вул. Шевченка керував т/з та не скористався паском безпеки, чим порушив ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Частина 3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що самої лише наявності підстави недостатньо для законної зупинки, крім цього поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

Як визначено ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частиною першою статті 122 покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови в вину водія ОСОБА_1 ставиться порушення п.2.3 «В» ПДР, а саме, що він, керуючи автомобілем обладнаним засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), не користувався ременем безпеки, однак в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні даного правопорушення.

Посилань на будь-які докази оскаржувана постанова не містить.

Відеозаписи, надані представником ГУНП в Житомирській області на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не можуть вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що в оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності хоча і зазначено, що до постанови додається відео з відеореєстратора, однак в постанові не зазначено технічний засіб за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Крім того на вказаних відеозаписах відсутні докази того, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем 25.02.2024 року о 06 год. 46 хв. в с. Миколаївка по вул. Шевченка, не скористався паском безпеки.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідачі обставин, на які посилається позивач не спростували, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надали.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі та вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині.

Що стосується вимоги позивача про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право;

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпаним, і не передбачає право суду визнавати протиправною постанову про накладення адміністративного стягнення у даній категорії справ, тобто в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі до суду адміністративного позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 536,80 грн.

Таким чином з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.5, 9, 76, 77, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №325580 від 25.02.2024 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

В задоволенні позовної заяви в частині визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №325580 від 25.02.2024 року відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений ним при подачі адміністративного позову судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.В. Заполовський