Справа № 390/2543/23
Суддя: Бойко І. А.
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/2543/23
Провадження № 2-а/390/21/23

"04" березня 2024 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Бойко І.А.,

при секретарі Кричун А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП Очеретяного Ярослава Сергійовича, Департаменту патрульної поліції НПУ, про скасування постанови про адміністративне стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 350986 від 14.12.2023, та визнати незаконними дії інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_2 , посилаючись на те, що, зокрема, результати вимірювань приладом «TruCam» ТС №000303 в даному випадку можуть бути недостовірними, тому що в постанові не вказана відповідна величина похибок або невизначеність вимірювань приладу. Також працівник поліції під час вимірювання швидкості тримав прилад «TruCam» ТС №000303 у руці, що робить можливим рух його рукою назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується. Згідно ст. 40 Закону N 580-УІІІ при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону. Окрім того, на цій ділянці не встановлено відповідні дорожні знаки.

Крім того, при складанні протоколу інспектором ОСОБА_2 свідомо проігноровані пояснення свідків, які їхали з позивачем в автомобілі, та які могли надати свідчення, що ним не скоювалося правопорушення. Окрім наведеного, позивач зазначив, що розгляд справи на місці проведено без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які його характеризують, інших доказів по справі, не тільки порушило його права, передбачені ст. 268 КУпАП, але призвело до того, що при винесені постанови не враховано його особу та матеріальний стан.

З урахуванням викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги, скасувати вказану постанову та визнати незаконними дії інспектора.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, від представника Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунутвання відзиву зазначила, що під час несення служби в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 (с. Літинські Хутори) АД М-30 349 км 14.12.2023 о 12 год. 21 хв. нарядом патрульної поліції, зокрема поліцейським роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_2 за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam» (серійний номер ТС000303) було виявлено порушення ПДР, а саме: водій ОСОБА_1 , рухаючись транспортним засобом «Renault Duster», державний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 107 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 53 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу та складено оскаржувану постанову.

Факт правопорушення підтверджується відеозаписом з приладу «TruCam», фотознімками приладу «TruCam», на яких зафіксований факт правопорушення.

Також представник відповідача зазначила, що знаки 5.49, 5.50 та 5.76, на даній ділянці автомобільної дороги у Вінницькій області встановлені, про що надала відповідні фото.

З фото з приладу «TruCam» за відповідними координатами можна перевірити, де саме було зупинено автомобіль позивача.

Таким чином, інспектори мали всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Також вказала, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Отже, даний прилад фіксує правопорушення в автоматичному режимі, навіть у випадку тримання посадовою особою (інспектором) його в руках.

Таким чином, представник вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, та такою, що не підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області Очеретяним Я.С.,14.12.2023 було винесено постанову серії БАД № 350986 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 1700 грн.

Згідно постанови 14.12.2023 о 12.23 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Duster», державний номер НОМЕР_1 , на автодорозі М-30, в с. Літинські Хутори, рухався зі швидкістю 107 км/год, чим перевищив швидкість руху на 57 км/год, правопорушення зафіксовано приладом «ТруКам ТС 000303», чим порушив п. 12.4. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч.4 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою та притягненням до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Поряд з цим, суд дослідивши матеріали справи зазначає, що вони не містять доказів, які б відповідали вимогам ст. 73 76 КАС України та належно підтверджували факт допущення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке передбачено ч.4 ст.122 КУпАП.

Позивачем вказано, що поліцейський проводив замір швидкості, тримаючи прилад в руках.

Вимірювач, яким здійснювався замір швидкості транспортного засобу - лазерний ТruСаm LTI 20/20. Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний ТruСаm LTI 20/20 призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 4 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ст. 31 Закону "Про Національну поліцію" № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як було зазначено, відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за перевищення встановленої швидкості руху в межах населеного пункту.

У постанові вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом з тим, суд зауважує, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam» в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений.

Крім того, суд зазначає, що дослідити наданий представником відповідача відеозапис подій не представилося можливим, оскільки відеозапис, який міститься на диску, не відтворюється.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що імперативними положеннями частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд звертає увагу, що ані оскаржувана постанова, ані матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом.

Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відтак, на переконання суду, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.4 ст.122 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням ч.2 ст.77 КАС України та п.3 ч.2 ст.2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Згідно приписів п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дій інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП Очеретяного Я.С. щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то суд зазначає, що ці дії охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП Очеретяного Ярослава Сергійовича, Департаменту патрульної поліції НПУ, про скасування постанови про адміністративне стягнення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 350986 від 14.12.2023, винесену інспектором взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП Очеретяним Ярославом Сергійовичем, відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А.Бойко