Справа № 142/235/24
Суддя: Гринишина А. А.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 142/235/24
Номер провадження 2-а/142/7/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 квітня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гринишиної А.А,

з участю

секретаря судового засідання Курасевич В.В.,

представника позивача, адвоката Близнюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України, з повідомленням сторін адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1753058 від 26 березня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1753058 від 26 березня 2024 року, винесену інспектором поліції ОСОБА_2 відносно нього, як незаконну.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постановою ЕНА № 1753058 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 березня 2024 року, винесеною інспектором поліції ОСОБА_2 , його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 26 березня 2024 року, близько 20 год. 10 хв., рухався по вул. Залізної дивізії в смт. Крижопіль автомобілем МАN F2001, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого не працювали задні габаритні вогні в темну пору доби, чим, начебто, порушив п. 31.6. б Правил дорожнього руху, за що накладено стягнення в розмірі 340,00 грн. Вважає, що постанова ЕНА № 1753058 від 26 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення є незаконною та підлягає скасуванню за наступних підстав.

26 березня 2024 року близько 20 год. 10 хв. він їхав вказаним автомобілем в напрямку виїзду з селища Крижопіль та був зупинений поліцейським патрулем. До нього підійшов поліцейський з вимогою передати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він передав вказані документи. Відповідач звинуватив позивача в тім, що на автомобілі не працює задній лівий габаритний ліхтар та стоп-сигнал в темну пору доби. Його заперечення про те, що освітлення працює, просто через неналежний стан дорожнього полотна погіршився контакт або щось подібне, що він має право усунути несправність на місці та рухатись далі, до уваги не брались. Відповідач не взяв до уваги його заперечення, посилання на те, що несправність буде негайно усунута на місці та виніс оскаржувану постанову. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, без доказів вчинення адміністративного правопорушення, що, в свою чергу, порушує положення ст. 9 КУпАП, яка вказує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, та ст. 251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 квітня 2024 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.

Ухвалою від 08 квітня 2020 року в даній адміністративній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами, передбаченими статтями 268-271, статтею 286 КАС України, призначено по справі судове засідання, встановлено відповідачу строк для надання до суду відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 163 КАС України, і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до початку судового засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача в заяві просив проводити розгляд справи без його участі, вказав, що позивач позовні вимоги підтримує.

Відповідач по справі - Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 15 квітня 2024 року, в якому представник відповідача - Дмитрук Ю.Д., яка діє на підставі довіреності, просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та долучені до неї документи, відмовити в повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що ГУНП вважає, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за N 1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст. 258, 283 КУпАП. ГУНП у Вінницькій області наголошує, що стягнення, передбачене частиною Істатті 121 КупАП, накладено у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов`язків та були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України, зафіксовані у постанові про накладання адміністративного стягнення серіїї ЕНА № 1753058 від 26.03.2024 року. Вказує, що доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення. ГУНП зазначає, що обставини вчинення правопорушення підтверджуються складеною постановою у справі про адміністративне правопорушення, із змісту якої чітко вбачаються час та місце вчинення правопорушення, а також особа, яку притягнуто до відповідальності. Пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 N 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за N 1408/27853, визначено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а згідно з пунктом 1 розділу IV цієї Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні адвокат Близнюк В.В. заперечив проти відзиву відповідача, зазначив, що в змісті відзиву не міститься достатніх доказів вчинення його довірителем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, адже він не містить жодних пояснень, чому особою, яка притягнула позивача до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, відповідно п. 31.7 Правил дорожнього руху, не було заборонено експлуатацію транспортного засобу MAN F2001, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом доставки його на спеціальний майданчик чи стоянку Національної поліції. В разі, якщо такої необхідності не було, чому лейтенант поліції ОСОБА_2 не надав можливості позивачу в порядку п. 31.5 Правил дорожнього руху, усунути їх на місці, а одразу притягнув його до адміністративної відповідальності шляхом винесення вищезазначеної постанови. Якщо ж транспортному засобу МАN Р2001, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було дозволено подальший рух, то виявлена працівниками поліції технічна несправність не відноситься до перелічених в п. 31.6.6 Правил дорожнього руху, відповідно притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_1 є безпідставним.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою ЕНА № 1753058 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 26 березня 2024 року, винесеною інспектором поліції ОСОБА_2 , позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 26 березня 2024 року, близько 20 год. 10 хв., рухався по вул. Залізної дивізії в смт. Крижопіль автомобілем МАN F2001 реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого не працювали задні габаритні вогні в темну пору доби, чим порушив п. 31,4.3 Правил дорожнього руху, за що накладено стягнення в розмірі 340,00 грн.

Норми права, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

Відповідно до п. 31.4.3 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, в якому не працюють габаритні вогні.

Відповідно до п. 31.6. б ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється , або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст.2 КАС України однією з основних засад адміністративного судочинства є верховенство права.

Відповідно до ч. 2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

При цьому відповідач не скористався своїм процесуальним правом щодо долучення до відзиву доказів на його обґрунтування та підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: керування автомобілем МАN F2001 реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого не працювали задні габаритні вогні в темну пору доби, крім постанови серії ЕНА № 1753058 від 25 березня 2024 року, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на той факт, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП та відповідно наявність складу вказаного адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1753058 від 26 березня 2024 року, винесена інспектором поліції ОСОБА_2 із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, без додержання законності та підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині вимог про скасування постанови серії ЕНА № 1753058 від 26 березня 2024 року.

Керуючись п. 2 ч.1, ч. 3 ст. 241, ст. 242, ч.1-ч. 3 ст. 243, ст. ст. 245-246 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1753058 від 26 березня 2024 року, - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 1753058 від 26 березня 2024 року, винесену інспектором поліції Мельником Олегом Степановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 (триста сорок) гривень

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області, що знаходиться в м. Вінниця, вул. Театральна, 10,

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2024 року.

Суддя: