Справа № 300/5441/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2024 р. справа № 300/5441/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчука С.В.,
при секретарі Шуліці В.А.,
за участю: :позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Хоптія М.В.,
представника відповідача - Самоніної О.С.,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції України (далі відповідач 1), Державної екологічної інспекції Карпатського округу (далі відповідач-2) про визнання дій протиправними, стягнення недоотриманих коштів на суму 213552,00 грн та моральної шкоди в розмірі 1500000 грн.
Адміністративний позов обґрунтований тим, що з 03.03.2020 позивача наказом Державної екологічної інспекції України від 02.03.2020 № 62-0 призначено на посаду Державної екологічної інспекції Карпатського округу, як переможця конкурсу. В подальшому, через незаконне звільнення, ОСОБА_1 поновлено на роботі в судовому порядку. З 08.06.2022 ОСОБА_1 приступив до виконання посадових обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу. Проте, наказом Державної екологічної інспекції України від 17.06.2022 №56 - тр/т, у зв`язку із службовою необхідністю, встановлено простій у роботі позивача з 17.06.2022 до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю та здоров`ю працівника. При цьому, 20.06.2022 відповідачем-1 винесено наказ №57-тр/т "Про покладення виконання обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу на ОСОБА_2 ".
Відповідно до рішення суду у справі №300/4258/22, яке набрало законної сили, визнано протиправними та скасовано накази Державної екологічної інспекції України №56 - тр/т від 17.06.2022 "Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 " та №57 - тр/т від 20.06.2022 "Про покладення виконання обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу на ОСОБА_2 ". Станом на 19.05.2023 позивачу повторно встановлено простій в роботі.
ОСОБА_1 вказав, що екологічною інспекцією систематично порушуються права працівників, в тому числі позивача, про що свідчать надана Національним агентством України з питань державної служби Узагальнена інформація про здійснення контролю за додержанням визначених Законом України «Про державну службу» умов реалізації громадянами права на державну службу у 2022 році. На думку позивача, Державною екологічною інспекцією України, її посадовими особами, відносно нього протягом 2020-2023 років грубо порушені і потураються права та Закон України «Про державну службу», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» та Закон України «Про правовий режим воєнного стану».
Вважає, що в результаті незаконного встановлення простою в його роботі, має право на отримання повного заробітку. Посилаючись на положення ст. 24 Закону України "Про оплату праці" зазначає, що оскільки місцем роботи позивача була Державна екологічна інспекція Карпатського округу, то і виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу покладається на установу, в якій працював позивач перед відправленням у простій.
На думку позивача, роботодавець не в повному розмірі виплачував йому заробітну плату, а саме: посадовий оклад не відповідає постанові Кабінету Міністрів України № 15 від 18.01.2017 (в редакції постанов № 89 від 13.01.2021. від 02.02.2022), якою затверджена схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2021, 2022, 2023 роках. Як результат, не у повному обсязі виплачувалася надбавка за вислугу років і занижено виплату за ранг державної служби. У свою чергу, не виплата в повному обсязі заробітної плати призвела до суттєвого заниження середньої заробітної плати. Однак, згідно із пунктом 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Позивач звернув увагу суду на наявний наказ відповідача-1 про відправлення його у простій із встановленням оплати в розмірі 2/3, а також, що щомісячні виплати, які виплачувалися позивачу складали 8533,33 гривень без врахування посадового окладу у встановленому розмірі, який відповідає нормам без врахування рангу та без врахування надбавки за вислугу років. Зазначає, що з 07.06.2022 по 19.05.2023 позивач перебував у простої, а тому сума неотриманого доходу складає 213 552 грн.
Основними факторами щодо стягнення з екологічної інспекції моральної шкоди вважає: незаконне звільнення з посади, після якого відновлення прав відбувалося протягом майже одного року (рішення окружних адміністративних судів у справі № 300/3980/20); незаконне відсторонення від посади (рішення окружних адміністративних судів всіх інстанцій у справі № 300/4258/22); надалі повторне відсторонення від посади (наказ від 15 травня 2023 року). Зазначає, що неправомірними діями йому спричинено моральних страждань, що призвело до погіршення стану здоров`я, що підтверджується медичними документами, до ступеню зниження престижу, ділової репутації, також позивачу спричинено значний обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо). Просив позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.08.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Згідно з ухвалою суду від 26.09.2023 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 19.10.2023.
16.10.2023 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник Державної екологічної інспекції України проти позову заперечила, просила суд в задоволенні позову відмовити. Зокрема, зазначила, що Держекоінспекцією в повному обсязі виконано рішення Івано Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №300/4258/22, скасовано винесені накази та встановлено позивачу з 28.04.2023 роботу в штатному режимі. Щодо твердження ОСОБА_1 про систематичність порушень прав працівників екологічної інспекції, вказала, що як вбачається з Узагальненої інформації про здійснення контролю за додержанням визначених Законом України «Про державну службу» умов реалізації громадянами права на державну службу у 2022 році, Національним агентством з питань державної служби та його територіальними органами протягом 2022 року були здійснені заходи контролю, в т.ч. і в територіальних органах Державної екологічної інспекції України. Встановлена Національним агентством, за результатами здійснення планових заходів контролю, невідповідність та порушення державними органами вимог законодавства не може бути підтвердженням порушення прав позивача. Представник відповідача-1 вказала, що у розумінні чинного законодавства Держекоінспекція по відношенню до позивача є виключно суб`єктом призначення. Щодо стягнення моральної шкоди вважає, щ позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували ступінь моральних страждань, діяння, вини, наслідків у вигляді душевного болю.
Ухвалою суду від 19.10.2023 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Державну екологічну інспекцію Карпатського округу.
Відповідач 2 скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 17.11.2023, в якому зазначив, що порушене право ОСОБА_1 поновлено виконанням рішення Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2022 року у справі № 300/4258/22, та виданням Держекоінспекцією наказу від 28.04.2023 №48-тр/т «Про скасування наказів Держекоінспекції від 17.06.2022 №56-тр/т та від 20.06.2022 №57-тр/т», то повторне оскарження та визнання протиправними дій відповідача суперечить вимогам КАС України та не призведе до відновлення прав позивача. оскільки дії Відповідача щодо прийняття індивідуального акта, вичерпали свою дію його скасуванням та розраховані на врахування лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність вичерпується одноразовою реалізацією.
Також вважає, що Узагальнена інформація НАДС про результати розгляду проведених 126 заходів контролю різних державних органів у 2022 році та виявлені за цими заходами невідповідності та/або порушення умов реалізації громадянами права на державну службу, жодним чином не стосуються позивача і не впливають на його права та обов`язки. Така інформація НАДС за 2022 рік була оприлюднена як статистична (узагальнена) щодо окремих видів порушень та невідповідностей, без конкретизації органів влади чи осіб, яких вона стосується.
Відповідач -2 зазначив, що ОСОБА_1 в обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди не надано належних пояснень та будь-яких доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідачів та заподіянням йому шкоди, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо. Позивачем не доведено наявності такої шкоди, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували б заподіяння моральної шкоди, а доводи ОСОБА_1 ґрунтуються лише на його суб`єктивних судженнях. Відповідно відсутні сам факт нанесення немайнової шкоди позивачу, протиправність діяння та причинно-наслідковий зв`язок, відсутня вина відповідачів як складова частина відповідальності. Просив у задоволенні позову відмовити.
19.10.2023 судом винесено ухвалу про призначення судово-психологічної експертизи щодо ОСОБА_1 . Вказаною ухвалою провадження у справі зупинено до одержання результатів судово-психологічної експертизи.
Ухвалою суду від 11.03.2024 провадження справі поновлено. Призначено судовий розгляд на 26.03.2024 о 10:00 год.
26.03.2024 у розгляді справи оголошено перерву до 10.04.2024 о 09:30 год для ознайомлення відповідача з висновком експерта.
У судовому засіданні 10.04.2024 оголошено перерву до 16.04.2024 до 14:00 год для надання додаткових доказів. Відповідна перерва була оголошена також до 19.04.2024 до 10:30 год.
У судовому засіданні 19.04.2024 представники сторін підтримали правові позиції, викладені у заявах по суті справи. Представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача-1 проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Належним чином повідомлений відповідач-2 у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, відзиви на позов та в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив таке.
Наказом Державної екологічної інспекції України від 02.03.2020 № 62-о ОСОБА_1 призначено на посаду Державної екологічної інспекції Карпатського округу, як переможця конкурсу, з 03.03.2020.
Відповідно до наказу відповідача-1 від 03.04.2020 №96-о «Про присвоєння рангу державного службовця ОСОБА_1 » позивачу присвоєно з 03.03.2020 шостий ранг державного службовця в межах посад державної служби категорії «Б».
Наказом Державної екологічної інспекції України від 11.12.2020 № 447-о ОСОБА_1 звільнено з посади, у зв`язку з вчиненням державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 7 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», який передбачає звільнення, відповідно до пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі № 300/3980/20 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема, визнано протиправним і скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №443-О від 10.12.2020 Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 . Визнано протиправним і скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №447-О від 11.12.2020 Про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу з 25 грудня 2020 року. Стягнуто з Державної екологічної інспекції Карпатського округу на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2020 по 20.04.2021 у розмірі 77 228 гривень 82 копійки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції України від 28.04.2021 №51-тр/р "Про поновлення ОСОБА_1 " на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №300/3980/20 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу з 25.12.2020.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі № 300/3980/20 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції Карпатського округу про визнання протиправними і скасування наказів, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Наказом Державної екологічної інспекції України від 15.09.2021 №129 - тр/р "Про скасування наказу Держекоінспекції від 28.04.2021 №51-тр/р "Про поновлення ОСОБА_1 " скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 28.04.2021 №51-тр/р «Про поновлення ОСОБА_1 ».

Згідно із наказом Державної екологічної інспекції України від 15.09.2021 №129 - тр/р "Про скасування наказу Держекоінспекції від 28.04.2021 №51-тр/р "Про поновлення ОСОБА_1 " скасовано наказ відповідача-1 від 28.04.2021 №51-тр/р "Про поновлення ОСОБА_1 ".

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.05.2022 касаційну скаргу задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі № 300/3980/20 скасовано. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі № 300/3980/20 змінено у мотивувальній частині щодо мотивів задоволення позовних вимог, шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови. В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі № 300/3980/20 залишено без змін.

Дана постанова набрала законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

10.03.2022 наказом Державної екологічної інспекції України "Про встановлення простою у роботі Державної екологічної інспекції України, її територіальних та міжрегіональних територіальних органів" на підставі Указу Президента від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-1Х "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", керуючись положеннями статті 34 КЗпГІ України, статті 12 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.21995 №108/95, статті 6 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-Х1І, підпунктом 18 пункту 12 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ від 19.04.2017 №275 (зі змінами), та з метою збереження життя і здоров`я працівників Держекоінспекції, її територіальних та міжрегіональних територіальних органів встановлено простій у роботі Держекоінспекції, її територіальних та міжрегіональних територіальних органів.

11.03.2022 відповідачем-2 винесено наказ №86-о «Про встановлення простою у роботі Державної екологічної інспекції Карпатського округу у зв`язку з введенням воєнного стану».

Наказом Державної екологічної інспекції України від 07.06.2022 №46 - тр/т "Про скасування наказу Держекоінспекції від 15.09.2021 №129 - тр/р" на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 та постанови Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №300/3980/20 скасовано наказ відповідача -1 від 15.09.2021 №129 тр/р "Про скасування наказу Держекоінспекції від 28.04.2021 №51-тр/р "Про поновлення ОСОБА_1 ".

Відповідно до наказу відповідача-2 від 08.06.2022 №183-о «Про встановлення щомісячної надбавки за вислугу років ОСОБА_1 » позивачу з 08.06.2022 встановлено щомісячну надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 12 відсотків до посадового окладу.

З 08.06.2022 ОСОБА_1 приступив до виконання посадових обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу.

Наказом Державної екологічної інспекції України від 17.06.2022 №56 - тр/т "Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 ", керуючись Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022), затвердженим Законом від 15.03.2022 № 21І9-ІХ, та від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-1Х, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", наказом Держекоінспекції від 10.03.2022 №75 "Про встановлення простою у роботі Державної екологічної інспекції України, її територіальних та міжрегіональних територіальних органів", у зв`язку із службовою необхідністю встановлено простій у роботі ОСОБА_1 , начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу з 17.06.2022 до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю та здоров`ю працівника.

Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції України від 20.06.2022 №57-тр/т "Про покладення виконання обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу на ОСОБА_2 , " відповідно до підпункту 28 пункту 12 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ від 19.04.2017 №275 (із змінами), заяви (згоди) ОСОБА_2 від 20.06.2022, у зв`язку з перебуванням начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу Ладовського М.В. на простої у роботі, з метою забезпечення належної організації роботи Державної екологічної інспекції Карпатського округу покладено на ОСОБА_2 , заступника начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу, з 20.06.2022 виконання обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу, на період простою у роботі ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 № 300/4258/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №56 - тр/т від 17.06.2022 "Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 ".

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №57 - тр/т від 20 червня 2022 року "Про покладення виконання обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу на ОСОБА_2 ".

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі № 300/4258/22 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 у справі №300/4258/22 без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 31.05.2023 у справі № 300/4258/22 касаційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 повернуто особі, яка її подала.

Також ухвалою Верховного Суду від 09.06.2023 у справі № 300/4258/22 касаційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі №300/4258/22 повернуто особі, яка її подала.

Згідно із наказом відповідача-2 від 01.03.2023 № 66-о «Про встановлення щомісячної надбавки за вислугу років працівникам інспекції у березні 2023 р.» ОСОБА_1 з 25.03.2023 встановлено щомісячну надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 15 відсотків до посадового окладу.

Наказом відповідача-1 від 31.03.2023 № 41-тр/т «Про присвоєння рангу держаного службовця ОСОБА_1 » позивачу з 03.04.2023 присвоєно 5 ранг державного службовця в межах посад державної служби категорії «Б».

Відповідно до наказу відповідача-2 від 31.03.2023 №104-о «Про оголошення наказу Державної екологічної інспекції України від 31.03.2023 №41-тр/т «Про присвоєння рангу державного службовця ОСОБА_1 », зокрема, здійснено позивачу з 03.04.2023 нарахування надбавки за ранг до посадового окладу згідно з постановою КМУ від 08.01.2017 №15 «Питання оплати праці працівників державних органів».

Наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2023№ 48-тр/т «Про скасування наказів Держекоінспекції від 17.06.2022 №56-тр/т та від 20.06.2022 № 57-тр/т» позивачу, зокрема, встановлено роботу в штатному режимі з 28.04.2023.

Відповідно до наказу відповідача-2 від 28.04.2023 №125-к ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків на посаді начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу.

Надалі, позивачу повторно встановлено простій у роботі з 22.05.2023 згідно з наказом №52-тр/т.

Також відповідачем-1 повторно видано наказ від 19.05.2023 № 53-тр/т «Про покладення виконання обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу на ОСОБА_2 », яким відповідні обов`язки покладено на період простою у роботі позивача з 22.05.2023.

Позивач зазначив, що в результаті незаконних дій відповідача-1, пов`язаних з відстороненням його від роботи шляхом встановлення простою в його роботі з 17.06.2022, він не доотримав заробітну плату в повному обсязі, про що свідчить довідка №50 від 09.06.2023, згідно з якою середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 1140 грн, проте його заробіток за час простою був значно меншим, що і спонукало позивача звернутись до суду з даним позовом.

Отже, предметом спору у даній справі є оскарження позивачем дій Державної екологічної інспекції України щодо ненарахування та невиплати йому недоотриманого середнього заробітку за час встановлення незаконного простою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) та Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VІІІ).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 889-VІІІ державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 5 Закону № 889-VІІІ правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

До того ж, відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України "Про державну службу", законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Крім того, суд звертає увагу, що Законом № 889-VІІІ та Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не врегульоване питання простою на роботі, а тому такі питання встановлені загальними нормами трудового законодавства - КЗпП України.

Відповідно до ст. 34 Кодексу законів про працю (далі КЗпП) простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Отже, обов`язковою умовою для оголошення простою є наявність обставин, які спричинили повну зупинку роботи підприємства або його структурних підрозділів та з огляду на неможливість виконання окремими працівниками своїх трудових обов`язків.

Як встановлено судом вище, накази Державної екологічної інспекції України №56 - тр/т від 17.06.2022 "Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 " та від 20.06.2022 №57 - тр/т "Про покладення виконання обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу на ОСОБА_2 " були скасовані в судовому порядку.

За нормами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

За приписами ст. 113 КЗпП час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Час простою з вини працівника не оплачується.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про правовий режим воєнного стану, частини першої статті 13 Закону України Про оплату праці Кабінет Міністрів України постановлено надати право керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу).

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що час простою не з вини, зокрема, державного службовця оплачується з розрахунку не нижче від двох третин посадового окладу на розсуд керівника державного органу в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, при цьому, в разі виникнення такого простою, виходячи із ситуації, небезпечної для життя чи здоров`я працівника, в умовах воєнного стану - працівникові може виплачуватись середній заробіток.

Як вбачається з наказу відповідача -1 від 11.03.2022 №86-о «Про встановлення простою у роботі Державної екологічної інспекції Карпатського округу у зв`язку з введенням воєнного стану» (а.с.26,т.2), винесеного відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та, зокрема, з метою збереження життя і здоров`я працівників Державної екологічної інспекції Карпатського округу, пунктом 4.3 якого визначено - за працівниками, які підпадають під дію простою, зберегти виплату посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років.

Згідно з ч.1 ст. 52 Закону № 889-VІІІ надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» визначено розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців: за шостий 500 грн, за п`ятий 500 грн.

Згідно зі штатними розписами на 2022 рік та на 2023 рік (а.с.27-34) посадовий оклад за посадою позивача становить 12800 грн.

Відповідно до наказу відповідача-2 від 01.03.2023 № 66-о ОСОБА_1 з 25.03.2023 згідно з вимогами ст. 52 Закону України «Про державну службу», постанови КМУ від 25.03.2016 № 229 «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби», на підставі відомостей трудової книжки встановлено щомісячну надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 15 відсотків до посадового окладу. Стаж державної служби на 25.03.2023 складає 5 років (а.с.39).

Отже, у період з 17.06.2022 по 24.03.2023 надбавка за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 становить 1536 грн (12% від 12800), а з 25.03.2023 1920 грн (15% від 12800).

Наказом відповідача-1 від 31.03.2023 № 41-тр/т позивачу з 03.04.2023 присвоєно 5 ранг державного службовця в межах посад державної служби категорії «Б» (а.с.38).

Відтак, місячна заробітна плата позивача під час встановлення простою в роботі: у період з 17.06.2022 по 24.03.2023 складає 14836 грн (12800+1536+500), що підтверджується довідкою відповідача-2 №3 від 16.04.2024 (а.с.98, т.2), № 57 від 03.11.2023 (а.с.40, т.2), №58 від 03.11.2023 (а.с.41, т.2).

Відповідно, як слідує з матеріалів справи, з 25.03.2023 по 02.04.2023 заробітна плата ОСОБА_1 складається з посадового окладу 12800 грн, надбавки за вислугу років - 1920 грн, надбавки за ранг - 500 грн, з 03.04.2023 по 25.04.2023 (дата набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу №56 - тр/т від 17.06.2022 "Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 ") заробіток позивача включає посадовий оклад 12800 грн, надбавку за вислугу років - 1920 грн, надбавку за ранг - 600 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає хибними твердження позивача, що встановлений йому посадовий оклад не відповідає постанові Кабінету Міністрів України № 15 від 18.01.2017 (в редакції постанов № 89 від 13.01.2021 від 02.02.2022), не у повному обсязі виплачувалася надбавка за вислугу років і занижено виплату за ранг державної служби.

Разом з тим суд враховує, що відповідно до ч.2. ст. 50 Закону № 889-VІІІ заробітна плата державного службовця складається з:

1) посадового окладу;

2) надбавки за вислугу років;

3) надбавки за ранг державного службовця;

6) премії (у разі встановлення).

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзаців 1,3 п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100), при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період. Якщо період, за який нараховано премію чи іншу заохочувальну виплату, працівником відпрацьовано частково, під час обчислення середньої заробітної плати враховується сума у розмірі не більше фактично нарахованої суми премії чи іншої заохочувальної виплати.

Відповідно до п.3. Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15, до додаткових стимулюючих виплат державним службовцям належать надбавки:

1) за інтенсивність праці;

2) за виконання особливо важливої роботи.

Згідно з ч.2 ст. 54 Закону № 889-VІІІ державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Згідно з пунктом 1.3 розділу 1 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), яким передбачено, що для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до підпункту 2.2.12 пункту 2.2 розділу 2 Інструкції № 114/8713 до фонду додаткової заробітної плати включається оплата за невідпрацьований час, зокрема, оплата простоїв не з вини працівника.

За приписами абзаців 3,4,7 пункту 2 Порядку № 100 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку" :

Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду."

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідок відповідача-2 №50 від 09.06.2023 (а.с.28, т.1), №48 від 28.04.2023 (а.с.112, т.2) середньоденна заробітна плата позивача згідно з Постановою № 100 становить 1140,70 грн.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що у зв`язку з тим, що простій у роботі позивача за наказом Державної екологічної інспекції України від 17.06.2022 №56 - тр/т не мав законних підстав та був скасований рішенням суду, що набрало законної сили, проте ОСОБА_1 не здійснено перерахунок та не виплачено різницю між повною заробітною платою начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу та отриманим заробітком за час простою, на переконання суду, позивач має право на відшкодування недоотриманих коштів з початку оголошення відповідного простою (17.06.2022) та до його відміни навесні 2023 року, враховуючи при розрахунку його середньоденну заробітну плату в розмірі 1140,70 грн.

Водночас, як встановлено судом, наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2023№ 48-тр/т «Про скасування наказів Держекоінспекції від 17.06.2022 №56-тр/т та від 20.06.2022 № 57-тр/т» (а.с.24,т.2) позивачу встановлено роботу в штатному режимі з 28.04.2023, визначено відповідачу-2 в одноденний термін надати до Держекоінспекції копію наказу про його оголошення, проте, не вчинено жодних дій/приписів в розпорядчому акті щодо cкерування відповідача-2 провести із позивачем розрахунок недоотриманих коштів за час протиправного простою, винесеного за наказом Державної екологічної інспекції України. Поміж тим, відповідно до приписів п. 6, 13 Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року № 2306, кошторис і , відповідно, зміни до нього, затверджується Головою Держекоінспекції.

Таким чином, суд доходить висновку, що дії Державної екологічної інспекції України щодо невинесення розпорядчого акту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми коштів слід визнати протиправними.

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи оцінку твердженням позивача стосовно систематичності порушень прав працівників Держекоінспекції, зокрема, ОСОБА_1 , виходячи з Узагальненої інформації про здійснення контролю за додержанням визначених Законом України «Про державну службу» умов реалізації громадянами права на державну службу у 2022 році, на яку посилається позивач та яка оприлюднена НАДС на його офіційному сайті, суд погоджується з відповідачами, що такі відомості не стосуються позивача і не впливають на його права та обов`язки. Відповідна інформація носить загальний статистичний характер щодо окремих видів порушень та невідповідностей, без конкретизації органів влади чи осіб, яких вона стосується. Відтак, не може слугувати належним доказом протиправності дій Держекоінспекції відносно ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача недоотриманих коштів, суд зазначає про таке.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, суд звертає увагу, що у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України Європейський Суд з прав людини наголосив, що ... Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 1.07.2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001 року).

У позовній заяві позивачем обчислено суму до стягнення в розмірі 213552,00 грн. На вимогу суду надати детальний розрахунок, ОСОБА_1 подано Розрахунок суми нарахованої середньої заробітної плати від 09.04.2024 (а.с.82-83, т.2), відповідно до якого позивачем вказано дві різні суми до стягнення 244453 грн та 314224 грн та неправильно вказано дату початку простою - 07.06.2022 замість 17.06.2022. Кінцеву дату вказано 19.05.2023, проте з 28.04.2023 до 19.05.2023 позивач працював на своїй посаді, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем. До того ж, показники для обчислення суми стягнення не відповідають, зокрема, даним, викладеним в довідці відповідача-2 від 16.04.2024 № 3 про отриману ОСОБА_1 заробітну плату за червень 2022 року квітень 2023 року, яка долучена позивачем до матеріалів справи.

З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, з огляду на наявні у справі письмові докази (довідки №3 від 16.04.2024, № 57, №58 від 03.11.2023) суд зазначає, що розрахунок заробітної плати є компетенцією відповідача-2, як органу, в якому позивач проходить службу і який виплачує йому заробітну плату, до того ж відповідні суми не є боргом безпосередньо відповідача, а виплачуються за рахунок коштів бюджету.

Відтак, підсумовуючи вищевикладене, виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих сторонами, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача на отримання належної йому заробітної плати в повному обсязі за час незаконного простою є стягнення на користь ОСОБА_1 недоплаченого середнього заробітку за період встановлення простою в його роботі, що визначений наказом Державної екологічної інспекції України №56 - тр/т від 17.06.2022 "Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 ", який скасовано рішенням суду у справі №300/4258/22, тобто за період з 17.06.2022 по 25.04.2023.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 1500000 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Стаття 237-1. КЗпП України визначає, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частин 2-5 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою зазначеної статті.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як зазначено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

На підтвердження фізичних страждань позивачем подано матеріали медичних обстежень (а.с.117-132) виписка з медичної карти, лабораторні дослідження, УЗД тощо.

Також за клопотанням позивача судом було винесено ухвалу від 19.10.2023 про призначення судово-психологічної експертизи щодо ОСОБА_1 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 06.04.2023 року у справі № 200/5144/20-а зазначив, що поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

Відповідно до Висновку експерта Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової психологічної експертизи у межах адміністративної справи №300/5441/23 від 29.02.2024 №2969/23-26 (а.с. 54-61, т.2) судом встановлено таке:

1. На питання, відображене в ухвалі суду - Чи має ОСОБА_1 зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу певних обставин: заподіяння шкоди, пов`язаної із обмеженням конституційних прав на працю, на отримання доходу, пов`язаних із незаконним звільненням та в подальшому із незаконним відстороненням від посади? - експерт виснував, що аналіз ситуації, яка досліджується у справі №300/5441/23 та узагальнення результатів діагностування виявляє у ОСОБА_1 зміни в емоційному стані, індивідуально- психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості та які виникли внаслідок впливу певних обставин: заподіяння шкоди пов`язаної із обмеженням конституційних прав на працю, на отримання доходу, пов`язаних із незаконним звільненням та в подальшому із незаконним відстороненням від посади.

2. На питання - Чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для ОСОБА_1 ? Якщо так, то чи завдані ОСОБА_1 страждання (моральна шкода)? зазначено, що ситуація, яка досліджується у справі, а саме ситуація з ОСОБА_1 , яка пов`язана з порушенням його трудових прав як працівника, пов`язана з його незаконним звільненням з роботи посади начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього середовища Карпатського округу, дійсно є психотравмувальною для нього, ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода).

Згідно зазначеної ситуації психологічний вплив психотравмуючої ситуації мав для ОСОБА_1 глибокий та тривалий характер, що зумовило негативні зміни психоемоційної і соціальної сфер існування: порушені життєві та професійні зв`язки, зруйнована ділова репутація, неможливість продовжувати звичне акивне життята плин буття особистості, з допущенням обмеження прав і свобод та приниженням честі і гідності як громадянина.

Для ОСОБА_1 виявлені психотравмуючі наслідки в досліджуваній ситуації, такі як: перебування в стані захисту від незаконних рішень про звільнення з роботи посади начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу Головного державного інспектора з охорони навколишнього середовища Карпатського округу, через що погіршення ділової репутації, матеріальні труднощі, перешкоди для відновлення своєї професійної діяльності; втрати ОСОБА_1 суспільних зав`язків, які були до моменту досліджуваної події, зневіра у загально-людських цінностях; ускладнення стану здоров`я, лікування та пошук додаткових ресурсів для відновлення своїх сил - спричинили ОСОБА_1 моральні страждання (моральну шкоду) та стали причинно-наслідковим зв`язком в ситуації, що розглядається у справі з визначення орієнтовного розміру відшкодування моральних страждань.

3. На питання - Якщо ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода), який орієнтовний розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)? отримано висновок, що орієнтовний розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди, у зв`язку з порушенням його трудових прав працівника, пов`язаних із незаконним звільненням з роботи - посади начальника Державної екологічної інспекції Карпатського округу - Головного державного інспектора з охорони навколишнього середовища Карпатського округу, з психологічної точки зору може дорівнювати грошовому еквіваленту в 81 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи.

Суд зважає на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20, в якій зазначено, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц).

Суд зауважує, що виходячи із заявлених позовних вимог у спірний період, трудові відносини з ОСОБА_1 не були припинені, позивач не був позбавлений засобів для існування. Досліджені медичні документи не є прямим доказом того, що отримані ОСОБА_1 ушкодження здоров`я мають причинно-наслідковий зв`язок з незаконними діями відповідача. Разом з тим, суд погоджується, що позивач відчував моральні страждання, які проявились у душевних переживаннях, у напруженому психоемоційному стані, хвилюванні, оскільки був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх порушених прав, шляхом неодноразового звернення до суду із позовом, зокрема, щодо скасування наказу про встановлення йому простою в роботі, що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, зважаючи на зміни в емоційному стані, індивідуально - психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню ОСОБА_1 , з огляду на психотравмувальну ситуацію, спричинену відстороненням від роботи з боку відповідача-1 та недоотримання доходу, враховуючи глибину душевних страждань, завданих позивачу, наявність перешкод у реалізації його життєвих планів, про що, зокрема, свідчить Висновок експерта, а також з огляду на вимоги розумності та справедливості, що узгоджується з характером моральних страждань позивача, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача-1 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди частково у розмірі 50000 грн.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, Держекоінспекція належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не довела правомірності своїх дій.

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд робить висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат згідно із ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно із п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції України щодо невинесення розпорядчого акту стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми коштів.

Стягнути з Державної екологічної інспекції Карпатського округу (, вул. Академіка Сахарова, 23-А, м. Івано-Франківськ, 76014). на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) недоплачений середній заробіток за період встановлення простою в його роботі з 17.06.2022 по 25.04.2023, з урахуванням проведених платежів.

Стягнути з Державної екологічної інспекції України (, провулок Новопечерський, буд. 3, корпус, 2,м. Київ,01042) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 50000 грн (п`ятдесят тисяч гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.

Повний текст рішення виготовлено 29.04.2024.