Справа № 465/2506/23
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судових засідань Лозинського Т. Р. А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання незаконними (неправомірними) дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення спеціаліста 1 категорії - інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Борзова Олексія Юрійовича серії РАП № від 20.03.2023 р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує наступним. Позивач зазначає, що 30.03.2023 року отримала постанову про накладення адміністративного стягнення РАП № від 20.03.2023 р., з якої вбачається, що водієм транспортного засобу KIA, д.н.з. НОМЕР_1 , порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено". Позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Зазначає, що має інвалідність 2-ї групи, у власності має автомобіль марки KIA, модель CEED, д.н.з. НОМЕР_1 , котрим постійно користується та, відповідно, має право паркуватися на спеціально відведених місцях для людей з інвалідністю. Однак через зайнятість спеціальних місць або їх відсутність могла вимушено припаркувати (зупинити) свій автомобіль в іншому місці.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з листами та запитами щодо врахування при накладенні адміністративного стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; щодо можливості визнання обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, пом`якшуючими; щодо можливості звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю. Тому вважає постанову незаконною та просить скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання незаконними (неправомірними) дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху. Надано позивачу 5 -ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.04.2023 року на адресу Франківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін .

30.05.2023 року від Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача у справі на належного відповідача.

09.10.2023 року позивач подав на адресу суду клопотання, що проти заміни відповідача не заперечує.

11.10.2023 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на належного відповідача Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради .

14.11.2023 року представник відповідача подав до суду відзив, в якому вказав, що транспортний засіб позивача було припарковано в зоні дії знаку 3.34, з заїздом на тротуар. В той же час, згідно п. 3 розділу 33 ПДР, дія знаку 3.34 "Зупинку заборонено" поширюється на той бік дороги, на якому він встановлений. Звернув увагу суду на те, що ні позивач, ні будь-хто інший не звертався до департаменту міської мобільності та величної інфраструктури Львівської міської ради із заявою про звільнення від адміністративної відповідальності чи про визнання факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення як у визначений ст. 279-3 КУпАП строк так і після його спливу. Відтак, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про незаконність винесеної постанови, а тому, в задоволенні позову слід відмовити.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 20.03.2023 року спеціалістом 1 категорії - інспектором з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Борзовим Олексія Юрійовича винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № до повідомлення серії ЛВ № 00328988 від 07.03.2023 року 16 год. 53 хв. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 07.03.2023 року о 16 год. 53 хв. водієм транспортного засобу марки KIA, модель CEED, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.6А, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 № 1306 в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

До відзиву відповідачем долучено фото, на якому міститься знак зупинка заборонена.

Разом з цим, із зазначених фото вбачається, що біля дорожнього знаку "Зупинку заборонено" відсутній автомобіль позивача. При цьому, з даного фото неможливо ідентифікувати автомобіль позивача на задньому плані, зазначений час на фото - 11:11:22 (додаток 1 до відзиву).

В той же час, з фотографій, на яких є автомобіль позивача, відсутній знак "Зупинку заборонено", зазначений час на фото - 16:53:06, 16:53:15, 16:53:32, 16:53:35 (додаток 3 до відзиву).

При цьому, в матеріалах адміністративного провадження та на офіційному веб-сайті http//inspector.lviv.ua, де зафіксовано подію, відсутній знак 3.34 ПДР в межах розташування автомобіля позивача.

Свідки вчинення правопорушення відсутні, відсутні підтверджуючі матеріали фото-, кінозйомки чи відеозапису, які б дозволили переконатись у допущенні правопорушення позивачем, відсутні будь-які інші докази на підтвердження правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2018 року у справі №760/3696/16-а дійшов висновку, що "належним доказом доведення даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля..." в неналежному місці.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, під час фіксації порушення уповноваженою особою не було проведено необхідних замірів дистанції не те, що належним сертифікованим та стандартизованим засобом вимірювання, а взагалі така відстань не вимірювалася.

Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини водія транспортного засобу марки KIA, модель CEED, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідачем не надано.

Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що остання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, вимог Правил дорожнього руху не порушувала .

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 Правил останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний п орядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, у п. 1.5 ПДР України, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 2.3 Правил визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 3.34 ПДР України передбачено, що знаком "Зупинку заборонено" з абороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п. 8.2.1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту.

Для систематизації установки дорожніх знаків, приведення їх до єдиного зразка, доведення основних вимог до них, в Україні існує ДСТУ 4100:2021 "Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування".

Пунктом 14.5.29 ДСТУ 4100:2021 передбачено, що знак 3.34 "Зупинку заборонено" застосовують, щоб заборонити зупинку і стоянку транспортного засобу. Його встановлюють з того боку дороги, на якому вводять заборону. На ділянках доріг, де кількість смуг для руху в одному напрямку дві і більше, знак 3.34 потрібно застосовувати там, де, залежно від інтенсивності руху (таблиця 36) під час об`їзду транспортних засобів, що зупинилися, створюється підвищена небезпека зіткнення.

Також передбачено, що у населених пунктах дорожні знаки 3.34-3.37 застосовуються з табличками 7.2.2-7.2.6, 7.4.1-7.4.7, 7.5.1-7.5.6, 7.18 («Крім осіб з інвалідністю»). Допускається застосувати знак 3.34 разом з розміткою 1.4.

Тобто, знак 3.34, який встановлений без табличок "Зона дії знака" і біля якого немає жовтої лінії, не відповідає прийнятим правилам дорожнього руху і ДСТУ 4100-2021.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу .

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП , доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП .

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу .

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, на підтвердження винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, належних доказів суду відповідачем не надано. Відповідач не довів правомірності свого рішення.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 20.03.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 № 1306 в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено". Однак, вина позивача не доведена належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП .

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Відтак, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши додані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа - закриттю.

Враховуючи наявні у справі докази, які не доводять винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 20.03.2023 р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закриттю.

Згідно із частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 242-246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання незаконними (неправомірними) дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову спеціаліста 1 категорії - інспектора з паркування сектору контролю за дотриманням правил паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Борзова Олексія Юрійовича серії РАП № від 20.03.2023 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, , адреса: 79008, Львів, пл. Ринок, 1.

Суддя Ванівський Ю. М.