Справа № 132/935/24
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/935/24
Провадження № 2-а/132/14/24
Рішення

Іменем України

16 квітня 2024 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника-адвоката Довгалюк Лесі Іванівни до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа-поліцейський СРПП ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Тишкунь Артем Олександрович, про визнання протиправною та скасування постанови серія БАД № 233013 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника-адвоката Довгалюк Л.І. звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа-поліцейський СРПП ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Тишкунь Артем Олександрович, про визнання протиправною та скасування постанови серія БАД № 233013 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позов мотивований тим, що постановою серії БАД № 233013 від 10.12.2023 по справі про адміністративне правопорушення, яка винесена поліцейським СРПП ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Тишкунем Артемом Олександровичем , на нього було накладено адміністративне стягнення по ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді сплати штрафу в розмірі 3400 грн, за те, що він 10.12.2023 о 23:05 год. в с. Бережани по вул. Миру, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Притягнення його до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 126 КУпАП вважає безпідставним та необґрунтованим, дана постанова у справі про адміністративне правопорушення не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів. За вказаних підстав звертається до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, попередньо через канцелярію суду позивач в особі представника -адвоката Довгалюк Л.І. подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Уповноважений представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області-Дмитрук Ю.Д. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та день розгляду справи повідомлена належним чином. При цьому в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву згідно якого представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області просить в задоволення позову відмовити.

Третя особа-поліцейський СРПП ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Тишкунь Артем Олександрович в судове засідання також не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її повноважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП.

Нормами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Сторона позивача заперечує вчинення адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 13.03.2024 у справі № 132/3883/23 про притягнення до адиміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили 25.03.2024, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначеним рішенням суду встановлені наступні обставини: «Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 396866 від 10.12.2023р., ОСОБА_1 - 10.12.2023 р. о 23 год. 00 хв. в Вінницькій області Хмільницького району с. Бережани, по вул. Миру, керував автомобілем «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, не чітка мова, порушена хода, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, під час фіксації на бодікамеру, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП», «Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 396866 від 10.12.2023 р., до нього в якості доказу додано відео- фіксацію вказаного правопорушення, проте в матеріалах справи диск із відеофіксацією не містить будь яких відеозаписів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував або почав керувати транспортним засобом».

Відтак, постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 13.03.2024 у справі № 132/3883/23, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).

Таким чином, оскільки відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, ОСОБА_1 транспортним засобом марки «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_1 не керував, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Стаття 280 КУпАП закріплює, серед іншого, обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачем не було надано належних та допустимих доказів наявності вини в діяннях позивача, як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає недоведеною вину позивача у вчиненні правопорушення і наявність складу адміністративного правопорушення, тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушеня у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 233013, яка винесена поліцейським СРПП ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Тишкунем Артемом Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання розподілу судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст.139 КАС України.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 121, 222, 251, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 6, 10, 11, 12, 72, 77, 139, 243-244, 246, 250, 262, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушеня у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 233013, яка винесена поліцейським СРПП ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Тишкунем Артемом Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Головного управління національної поліції у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: