Справа № 560/573/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/573/23

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

25 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 20.09.2022 №93 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи: з 10.09.1988 по 21.10.1991 в Рязанській єпархії; з 20.06.1988 по 20.08.1988 період навчання у Московській православній духовній академії, та перерахувати весь наявний у нього страховий стаж, вирішивши питання щодо призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на судову практику Верховного Суду в тотожних правовідносинах та зазначає, що відсутність даних про сплату роботодавцем страхових внесків не може бути підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи до страхового стажу.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

До заяви, зокрема, надав довідку Рязанської єпархії російської православної церви (московського патріархату) м. Рязань Російської Федерації за №276 від 16.08.2021 про перебування в штаті Рязанської єпархії з 10.09.1988 (Указ №244а від 10.09.1988) по 21.10.1991 (Указ №335 від 21.10.1991), де працював водієм, довідку московської православної духовної академії №310 від 29.09.1988 про роботу сторожем в період з 20.06.1986 (розп. №441 від 15.07.1988) по 20.08.1988 (розп. №441 від 15.07.1988) (а.с.6, 7).

Рішенням від 13.09.2022 №93 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 15 років.

До страхового стажу не зараховані періоди роботи:

- з 10.08.1988 по 21.10.1991, оскільки період роботи в Рязанській єпархії російської православної церви потребує підтвердження того, що працівник підлягав державному соціальному страхуванню;

- з 20.06.1988 по 20.08.1988, оскільки період навчання у Московській православній духовній академії потребує надання довідки про віднесення академії до закладів освіти. Страховий стаж особи 11 років 3 місяці 23 дні.

Вважаючи протиправним рішення від 13.09.2022 №93, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"№1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років. Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Медико-соціальна експертна комісія 11.08.2022 встановила позивачу ІІ групу інвалідності.

На момент встановлення ІІ групи інвалідності, позивач досяг 60 років.

Отже, особа має право на призначення пенсії по інвалідності на умовах абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 4.7. розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Так, оцінюючи правомірність відмови відповідача в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у зв`язку з неврахуванням до страхового стажу позивача періоду його роботи з 20.06.1988 до 20.08.1988 та з10.08.1988 до 21.10.1991 на території Російської Федерації, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду держави, на території якої провадилась трудова діяльність, колегія суддів встановила наступне.

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка була чинною на території України на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно із довідкою Рязанської єпархії російської православної церви (московського патріархату) м. Рязань Російської Федерації №276 від 16.08.2021 підтверджується перебування ОСОБА_1 в штаті Рязанської єпархії з 10.09.1988 (Указ №244а від 10.09.1988) по 21.10.1991 (Указ №335 від 21.10.1991), де позивач працював водієм.

Згідно з довідкою Московської православної духовної академії №310 від 29.09.1988 підтверджується, що в період з 20.06.1986 (розп. №441 від 15.07.1988) по 20.08.1988 (розп. №441 від 15.07.1988) ОСОБА_1 працював в Московській духовній академії на посаді сторожа.

При цьому, відповідач не спростовує достовірність та точність даних про періоди роботу позивача відповідно до наданих довідок.

Підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 10.08.1988 до 21.10.1991 на території Російської Федерації є непідтвердження факту сплати страхових внесків за дані періоди роботи до пенсійного фонду цієї країни.

Колегія суддів зазначає, що чинними на час виникнення спірних правовідносин міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця.

Відсутність інформації щодо сплати страхових внесків за спірний період не може бути підставою позбавлення особи права на гарантований державою соціальний захист та незарахування періодів її роботи до страхового стажу за умови їх підтвердження записами в трудовій книжці, а також уточнюючими довідками.

Таким чином, відмова у зарахуванні стажу роботи з такої підстави як непідтвердження сплати страхових внесків роботодавцем є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар негативних наслідків за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником, вимог законодавства.

Колегія суддів також враховує практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17), який при розгляді спорів з тотожних спірних правовідносин неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.

У постановах від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 09.10.2020 у справі №341/460/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що відсутність у пенсійного органу відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків у Російській Федерації для нарахування пенсії позивачу за спірний період, не є підставою для позбавлення позивача права на призначення та виплати пенсії, адже позивач у будь-якому разі не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а відсутність відомостей про їх сплату не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивачу періоду його роботи.

Крім того, відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу період навчання з 20.06.1988 до 20.08.1988, пенсійний орган вказав на відсутність довідки про віднесення академії до закладів освіти.

Водночас, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 просить зарахувати період з 20.06.1988 до 20.08.1988 до страхового стажу не як період навчання, а як період роботи сторожем, який підтверджується довідкою Московської православної духовної академії №310 від 29.09.1988.

Таким чином, офіційно набутий трудовий стаж позивача з 10.09.1988 до 21.10.1991 та з 20.06.1988 до 20.08.1988 на території РФ підлягає зарахуванню до страхового стажу для призначення пенсії по інвалідності.

З урахуванням зазначеного колегія суддів дійшла висновку про неправомірність рішення ГУПФ України в Хмельницькій області від 13.09.2022 №93, яким ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні періодів роботи з 10.09.1988 до 21.10.1991 та з 20.06.1988 до 20.08.1988 до загального страхового стажу та призначенні пенсії по інвалідності.

З метою відновлення порушеного права позивача колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1988 по 21.10.1991 в Рязанській єпархії російської православної церви на посаді шофера та з 20.06.1988 по 20.08.1988 в Московській православній духовній академії на посаді сторожа, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.09.2022 про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду у цій справі.

Отже, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року скасувати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 10.08.1988 по 21.10.1991 в Рязанській єпархії російської православної церви на посаді шофера та з 20.06.1988 по 20.08.1988 в Московській православній духовній академії на посаді сторожа.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.09.2022 про призначення пенсії по інвалдіності з урахуванням висновків суду у цій справі щодо страхового стажу ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.