Справа № 480/12292/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить:
- визнати ОСОБА_1 членом сім`ї померлого (загиблого) ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_4 ;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 . які полягають у відмові ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у відповідності до п.7 Постанови КМУ №829 від 22.05.2000 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 та Військову частини НОМЕР_1 вчинити дії по виплаті грошової допомоги у відповідності до п.7 Постанови КМУ №829 від 22.05.2000 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців».
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач через ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулась на адресу командира ВЧ НОМЕР_1 (в якій проходив службу на час загибелі її чоловік) з заявою про виплату допомоги на поховання військовослужбовця, до якої було додано Довідку для отримання допомоги на поховання, що видана на її ім`я Шосткинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у ІІІосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Однак, за результатом розгляду заяви, керівництвом Військової частини НОМЕР_1 було відмовлено позивачу у виплату допомоги з підстав відсутності підтвердження наявності у позивача та ОСОБА_4 сім`ї.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду закрито провадження в частині позовних вимог про визнання ОСОБА_1 членом сім`ї померлого (загиблого) ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_4 .
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 докази щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату грошової допомоги на поховання ОСОБА_4 , відповідно до п.7 Постанови КМУ №829 від 22.05.2000 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців».
Представником ІНФОРМАЦІЯ_1 , було надано суду через систему "Електронний суд" відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що будь-яких дій чи рішень з приводу виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої п. 7 Постанови № 829, ІНФОРМАЦІЯ_6 не вчинялося та прийнято не було. Крім того на виконання вимог ухвали від 08.02.2024 про витребування доказів повідомив, що заява ОСОБА_1 про виплату грошової допомоги на поховання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 по суті не розглядалася, а була направлена для розгляду за належністю до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 49-51).
Також представником Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України було надано суду засобами поштового зв`язку відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що позивачу відмовлено у виплаті грошової допомоги у відповідності до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України №829 від 22.05.2000 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» у зв`язку з тим, що позивач не відноситься до членів сім`ї загиблого старшого лейтенанта ОСОБА_4 (а.с. 58-64).
Крім того на виконання вимог ухвали від 08.02.2024 про витребування доказів, представником ІНФОРМАЦІЯ_5 на електронну адресу суду було надіслано пояснення, в яких зазначено, що заява позивача про виплату допомоги на поховання військовослужбовця, яка була подана до ІНФОРМАЦІЯ_8 , була адресована командиру ВЧ НОМЕР_1 . Зазначена заява ІНФОРМАЦІЯ_7 не розглядалась, а була перенаправлена за належністю до Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 76).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 року було витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 належним чином завірену копію заяви ОСОБА_1 про виплату допомоги на поховання військовослужбовця та додані до неї документи.
Представником ІНФОРМАЦІЯ_1 через систему "Електронний суд" було надано клопотання, в якому зазначено, що запитувані судом документи ІНФОРМАЦІЯ_9 були направлені до Військової частини НОМЕР_1 за вихідним номером СВ/151 від 12.01.2023, у зв`язку з чим дані документи не можуть бути надані за вимогою суду (а.с. 86).
При цьому представником Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, засобами поштового зв"язку, було надано суду пояснення, в яких, зокрема, зазначено, що відповідна заява від імені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 не надходила, на звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо виплати ОСОБА_1 допомоги на поховання ОСОБА_4 було надано відповідь за вих. №161 від 23.01.2023 (копія надана позивачем в матеріали справи) про відсутність законних підстав для виплати та повернуто долучені до звернення документи (довідку для отримання допомоги на поховання). А отже Військова частина НОМЕР_1 не володіє іншими доказами щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату грошової допомоги на поховання ОСОБА_4 відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України №829 від 22.05.2000, крім тих, які вже долучені до матеріалів справи (а.с. 82-83).
У зв`язку із зазначеними обставинами, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року було повторно витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_5 належним чином завірену копію заяви ОСОБА_1 про виплату допомоги на поховання військовослужбовця та додані до неї документи.
Представником ІНФОРМАЦІЯ_1 через систему "Електронний суд" було надано клопотання, в якому зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) із заявою про виплату допомоги на поховання загиблого 02.01.2023 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 . 12.01.2023 листом за вих. № СВ/151 заяву ОСОБА_1 направлено для розгляду за належністю до військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу ОСОБА_4 03.02.2023 (вх. № Сз/765) на адресу ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшло повідомлення з військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2023 (вих. № 161) про повернення надісланих документів, так як ініційоване питання щодо виплати ОСОБА_1 допомоги на поховання ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_10 , суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 № 829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців». В подальшому, представниками ІНФОРМАЦІЯ_8 матеріали заяви ОСОБА_1 були особисто повернуті заявнику. Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_6 позбавлений можливості виконати вимоги ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 про витребування доказів, оскільки витребувані судом документи перебувають у віданні ОСОБА_1 (а.с. 96).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до сповіщення сім"ї №81 від 03.01.2023, за підписом ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 сповіщено про те, що його син, командир мінометного взводу роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області, загинув внаслідок дорожньо- транспортної пригоди 02.01.2023 року (а.с. 6).
Як зазначено у позовній заяві, а також у клопотанні ІНФОРМАЦІЯ_1 про долучення доказів, ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) із заявою на адресу Військової частини НОМЕР_1 про виплату допомоги на поховання загиблого 02.01.2023 військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 .
12.01.2023 листом ІНФОРМАЦІЯ_8 заяву ОСОБА_1 направлено для розгляду за належністю до Військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу ОСОБА_4
03.02.2023 (вх. № Сз/765) на адресу ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшло повідомлення з Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2023 № 161, в якому зазначено, "що допомогу на поховання військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянці ОСОБА_6 , оскільки це суперечить постанові КМУ від 22 травня 2000 р. №829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» " (а.с. 7).
Після отримання даного повідомлення у ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військові формування, військовослужбовці яких загинули чи померли в період проходження військової служби, подають їх сім`ям і батькам допомогу в проведенні похорону і компенсують матеріальні витрати на ритуальні послуги та на спорудження пам`ятників у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 15 Закону України "Про поховання та похоронну справу" Збройні Сили України, інші утворені відповідно до закону військові формування, а також Служба безпеки України, Міністерство внутрішніх справ України, Бюро економічної безпеки України, інші державні органи надають допомогу в проведенні поховання померлих сім`ям, батькам або іншим особам, які зобов`язалися поховати померлих військовослужбовців, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, які померли (загинули) під час проходження служби (виконання службових обов`язків), компенсують матеріальні витрати на ритуальні послуги та на спорудження надгробків у порядку та розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року №829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців" постановлено військовим формуванням, Державній спеціальній службі транспорту та Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації надавати сім`ям і батькам військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби, допомогу в проведенні поховання і компенсувати матеріальні витрати на ритуальні послуги та спорудження надгробків у розмірі п`яти прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу, установлених законом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Отже за змістом п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2000 року №829 "Про грошове забезпечення військовослужбовців", ст. 15 Закону України "Про поховання та похоронну справу" та ч. 4 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", обов`язок допомоги в проведенні поховання і компенсації матеріальних витрат на ритуальні послуги покладено, зокрема, на військові формування, військовослужбовці яких загинули чи померли в період проходження військової служби та, відповідно, прийняття рішення про надання чи відмову у наданні такої допомоги з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення (вчинення дії).
Судом встановлено, що позивач звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) із заявою на адресу Військової частини НОМЕР_1 про виплату допомоги на поховання загиблого 02.01.2023 військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 .
12.01.2023 листом ІНФОРМАЦІЯ_8 заяву ОСОБА_1 направлено для розгляду за належністю до Військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу ОСОБА_4
03.02.2023 (вх. № Сз/765) на адресу ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшло повідомлення з Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2023 № 161, в якому зазначено, "що допомогу на поховання військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянці ОСОБА_6 , оскільки це суперечить постанові КМУ від 22 травня 2000 р. №829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців»" (а.с. 7). Даний факт не заперечувався сторонами.
Суд зазначає, що в силу положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дослідивши повідомлення Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2023 № 161 судом встановлено, що воно взагалі не містить рішення щодо розгляду заяви позивача про виплату допомоги на поховання загиблого 02.01.2023 військовослужбовця.
Враховуючи викладене та те, що заява позивача про виплату допомоги на поховання фактично не була розглянута Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України та не було прийнято відповідного рішення щодо надання чи відмови у наданні допомоги, передбаченої п. 7 Постанови КМУ №829 від 22.05.2000 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців», а отже має місце протиправна бездіяльність, суд доходить висновку, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача є саме визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату допомоги, відповідно до п. 7 Постанови КМУ №829 від 22.05.2000 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців».
Відповідно позовні вимоги про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у відмові позивачу у виплаті грошової допомоги у відповідності до п.7 Постанови КМУ №829 від 22.05.2000 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців», задоволенню не підлягає.
При цьому суд звертає увагу на те, що судом витребовувалася у ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_5 належним чином завірена копія заяви ОСОБА_1 про виплату допомоги на поховання військовослужбовця та додані до неї документи. Проте витребувані докази, суду надано так і не було.
Водночас суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 вчинити дії по виплаті грошової допомоги у відповідності до п.7 Постанови КМУ №829 від 22.05.2000 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців», оскільки задоволення позовних вимог у формі зобов`язання розглянути заяву виключає одночасне задоволення позовних вимог про зобов`язання вчинити дії по виплаті грошової допомоги, оскільки таким діям повинен передувати розгляд заяви позивача про виплату допомоги та прийняття Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України відповідного рішення з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Також суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у відмові позивачу у виплаті грошової допомоги у відповідності до п.7 Постанови КМУ №829 від 22.05.2000 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців» та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинити дії по виплаті грошової допомоги у відповідності до п.7 Постанови КМУ №829 від 22.05.2000 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців», оскільки як встановлено судом будь-яких дій чи рішень з приводу виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої п. 7 Постанови N 829, ІНФОРМАЦІЯ_3 , не вчинялося та прийнято не було.
Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України та оскільки сума судового збору за вимоги, які судом було задоволено частково, становить 1073,60 грн. та судом не було задоволено позовні вимоги позивача у викладеній нею редакції, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суд Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України суму судового збору в розмірі 536,80 грн., сплаченого згідно квитанції від 28.11.2023 № 1 (а.с. 28).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату допомоги, відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців» №829 від 22.05.2000 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про виплату допомоги, відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців» №829 від 22.05.2000 року та прийняти відповідне рішення.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) суму судового збору в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек