Справа № 160/19387/23
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/19387/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року

у справі № 160/19387/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання рішення протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:

1) визнати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 17.05.2023 №97 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачці незаконним та скасувати його;

2) визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування періодів роботи позивачки до страхового стажу та не призначення останній пенсії за віком;

3) зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області:

3.1) зарахувати до страхового стажу наступні періоди роботи позивачки:

- у період з 01.09.1982 року по 05.05.1985 року (2 роки 8 місяців 5 днів) - телеграфіст резерву Індустріального міжрайонного вузла зв`язку;

- у період з 06.05.1985 року по 01.10.1986 року (1 рік 4 місяці 26 днів) - нянечка садової групи дитячого закладу №63;

- у період з серпня 1988 року по грудень 1992 року (4 роки 4 місяці) - повар дитячої установи (ясла-садок) №350;

- у період з грудня 1992 року - по 07.08.1995 року (2 роки 8 місяців) - повар дитячої установи (ясла-садок) №350;

- у період з грудня 1995 року по грудень 2002 року (7 років) - повар кафе «Таїр» Приватної виробничо-комерційної фірми «КАМЕЛІЯ-СЕРВІС»;

3.2) призначити позивачці відповідно до положень статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсію за віком з моменту досягнення 60-річного віку, а саме - з 26.02.2022 року.

3.3) провести нарахування та виплату позивачці заборгованості по пенсійним виплатам, починаючи з 26.02.2022.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі № 160/19387/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.05.2023 №97 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачці;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу наступні періоди роботи позивачки: з 01.09.1982 по 05.05.1985 на посаді телеграфіста резерву Індустріального міжрайонного вузла зв`язку; з 06.05.1985 по 01.10.1986 на посаді нянечки садової групи дитячого закладу №63; з серпня 1988 року по грудень 1992 року на посаді повара дитячої установи (ясла-садок) №350; з грудня 1995 року по грудень 2002 року на посаді повара у кафе «Таїр» Приватної виробничо-комерційної фірми «КАМЕЛІЯ-СЕРВІС»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 10.05.2023 позивачки з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнено на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати:

-на сплату судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок;

-на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Судом зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його документах. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивачки, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Працівник не відповідає за правильність записів у документах та не повинен контролювати роботодавця щодо їх заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у довідках. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні певних документів. Суд дійшов до висновку, що пенсійним органом безпідставно під час обрахунку права позивачки на пенсію за віком не зараховано до страхового стажу періоди: з 01.09.1982 по 05.05.1985 на посаді телеграфіста резерву Індустріального міжрайонного вузла зв`язку; з 06.05.1985 по 01.10.1986 на посаді нянечки садової групи дитячого закладу №63; з серпня 1988 року по грудень 1992 року на посаді повара дитячої установи (ясла-садок) №350; з грудня 1995 року по грудень 2002 року на посаді повара у кафе «Таїр» Приватної виробничо-комерційної фірми «КАМЕЛІЯ-СЕРВІС». Відтак, у силу встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відмова ГУ ПФУ в Донецькій області, яка викладена у рішенні від 17.05.2023 №97, є протиправною, а рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що відповідність поданих позивачкою документів для призначення пенсії була досліджена пенсійним органом поверхнево, неповно та не всебічно, суд дійшов до висновку про необхідність зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. За таких обставин суд вказав, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі № 160/19387/23 в частині задоволених позовних вимог, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що до страхового стажу позивачки правомірно не зараховано період роботи згідно з довідкою від 09.06.2022 №20, виданою КЗДО комбінованого типу Дніпровської міської ради, оскільки в довідці відсутні відомості про прийняття на роботу, період роботи з 06.05.1985 по 01.10.1986 відповідно до довідки від 14.07.2022 №14/5-47 та копій первинних документів про прийняття/звільнення (наказ №180 від 06.05.1985, наказ №711 від 01.10.1986), виданої управлінням освіти Департаменту гуманітарної політки Дніпровської міської ради, у зв`язку з тим, що ім`я і по-батькові особи, щодо якої надаються відомості про періоди роботи, зазначено зі скороченням, період роботи з грудня 1995 по грудень 2002 на підставі довідки від 08.03.2023 без реєстраційного номеру, виданої приватною виробничо-комерційною фірмою «Камелія-сервіс», оскільки ця довідка не містить підстав видачі, дані персоніфікованого обліку за зазначений період в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні. Зазначає, що наявність страхового стажу підтверджується відповідними документами, які оформлені у встановленому законом порядку. Вважає, що з наданих документів страховий стаж позивачки складає 16 років 07 місяців 10 днів, що не є достатнім для призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону №1058, а отже спірне рішення про відмову в призначенні пенсії є правомірним. Звертає увагу, що позивачкою не надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом з метою представництва позивачки у цій справі, а отже витрати позивачки на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 2000,00 грн. не доведено у встановленому законом порядку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивачка після досягнення 60 років, 10.05.2023 року звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності, заяву позивачки розглянуло ГУ ПФУ в Донецькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 17.05.2023 № 26 у призначенні пенсії за віком позивачці відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, у рішенні встановлено, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону №1058-IV становить 29 років, тоді як страховий стаж позивачки складає 16 років 07 місяців 10 днів. До страхового стажу не зараховано: період роботи по 07.08.1994 згідно з довідкою від 09.06.2022 № 20, виданою КЗДО (ясла-садок) комбінованого типу Дніпровської міської ради, оскільки в довідці відсутні відомості про прийняття на роботу; період роботи з 06.05.1985 по 01.10.1986 відповідно до довідки від 14.07.2022 № 14/5-47 та копій первинних документів про прийняття/звільнення (наказ № 180 від 06.05.1985, наказ № 711 від 01.10.1986), виданої управлінням освіти Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, у зв`язку з тим, що ім`я і по батькові особи, щодо якої надаються відомості про періоди роботи, зазначено зі скороченням; період роботи з грудня 1995 по грудень 2002 на підставі довідки від 08.03.2023 без реєстраційного номеру, виданої приватною виробничо-комерційною фірмою «Камелія-сервіс», оскільки зазначена довідка не містить підстав видачі. У зв`язку з відсутністю у заявника необхідного страхового стажу, в призначенні пенсії позивачці відмовлено.

Вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За правилами ч. 3 ст. 24 цього Закону страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).

Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачка через відсутність трудової книжки надала до органу Пенсійного фонду України наступні документи з метою підтвердження стажу.

Так, у відповідності до довідки АТ «УКРПОШТА» від 15.08.2022 №109.004-34-339 позивачка працювала учнем телеграфіста в 98 відділенні зв`язку Індустріальному міжрайонному вузлу зв`язку з 01.09.1982 (наказ про прийом від 01.09.1982 №139/ок) по 05.05.1985 (наказ про звільнення від 05.05.1985 №84/ок). Довідка видана для підтвердження трудового стажу на підставі архівних документів: особова картка НОМЕР_1 , наказ про прийом від 01.09.1982 №139/ок,, наказ про звільнення від 05.05.1985 № 84/ок.

Відповідно до наказу Індустріального міжрайонного вузлу зв`язку від 01.09.1982 №139-к позивачка прийнято на роботу учнем телеграфіста у 98 відділення зв`язку с 01.09.1982.

У відповідності до наказу Міністерства зв`язку УРСР від 05.05.1985 №84/ок позивачку телеграфіста резерву Індустріальному міжрайонному вузлу зв`язку, звільнено за власним бажанням.

Відповідно до довідки б/н Департаменту гуманітарної політики управління освіти Дніпровської міської ради «Про підтвердження фактичних періодів роботи ОСОБА_1 »:

«Управління освіти департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради підтверджує фактичні періоди роботи ОСОБА_1

«Принять на должность няни садовой группы ОСОБА_2 (с 6.05.85, 1962 г. рожд. замужем 2-е детей, образов. среднее.» (приказ от 6.05.85 № 180 по дитячому закладу №63);

«Уволить няню ОСОБА_2 по собственному желанию с 1.X. 86. » (приказ от 1.Х.86 г. №711 по дитячому закладу №63).

Відповідно до наказу департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської рали від 16 грудня 2016 року №302 «Про передачу книг наказів кадрових питань та документів бухгалтерського обліку», особові рахунки та книги з кадрових наказів дитячого закладу №63, які підлягають довгостроковому зберіганню, передані і зберігаються в управлінці освіти департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради Довідка видана за місцем вимоги.»

До матеріалів справи також долучено витяг з щоденника, з якого вбачається:

«пар. 2. Принять на должность няни садовой садовой группы ОСОБА_2 (с 6.05.85, 1962 г. рожд. замужем 2-е детей, образов. среднее.».

«Приказ №711 от 1.Х.1986. Уволить няню ОСОБА_2 по собственному желанию с 1.X.86.».

Згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №26 від 11.02.2022 позивачці нараховувалась заробітна плата у періоди: з серпня по грудень 1988; з січня по грудень 1989; з січня по грудень 1990; з січня по грудень 1991; з січня по грудень 1992.

Разом з тим, відповідно до довідки про підтвердження трудового стажу від 08.03.2023 б/н, виданої Приватним виробничо-комерційної фірми «КАМЕЛІЯ-СЕРВІС» позивачка у період з грудня 1995 по грудень 2002 працювала у кафе «Таїр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Осіння, 4, яке належало ПВКФ «КАМЕЛІЯ-СЕРВІС», на посаді повара.

Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт трудової діяльності позивачки, внаслідок чого підлягає зарахуванню до страхового стажу період трудової діяльності позивачки з 01.09.1982 по 05.05.1985, з 06.05.1985 по 01.10.1986, з серпня 1988 року по грудень 1992 року, з грудня 1995 року по грудень 2002 року.

Колегія суддів враховує, що Верховний Суд, зокрема, у постанові від 30.09.2021 у справі №300/860/17 сформулював такий правовий висновок:

« працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.».

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи пенсійного органу стосовно повноти оформлення довідок та документів, які подані позивачкою для підтвердження стажу з 01.09.1982 по 05.05.1985, з 06.05.1985 по 01.10.1986, з серпня 1988 року по грудень 1992 року, з грудня 1995 року по грудень 2002 року.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що скаржник протиправно не зараховував позивачці до страхового стажу періоди роботи: з 01.09.1982 по 05.05.1985 на посаді телеграфіста резерву Індустріального міжрайонного вузла зв`язку; з 06.05.1985 по 01.10.1986 на посаді нянечки садової групи дитячого закладу №63; з серпня 1988 року по грудень 1992 року на посаді повара дитячої установи (ясла-садок) №350; з грудня 1995 року по грудень 2002 року на посаді повара у кафе «Таїр» Приватної виробничо-комерційної фірми «КАМЕЛІЯ-СЕРВІС».

Натомість, доводи скаржника про правомірне неврахування до страхового стажу позивачки вищевказаних періодів, свого підтвердження не знайшли.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав, що відповідність поданих позивачкою документів для призначення пенсії була досліджена пенсійним органом поверхнево, неповно та не всебічно, у зв`язку з чим, наявні підстави для визнання протиправним та скасування спірного рішення № 26, а також для зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Судова колегія зауважує, що вирішення питання про стягнення суми заявлених витрат, суд вирішує з урахуванням клопотання іншої сторони, щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що інтереси позивачки у цій справі представляв адвокат Бервено О.М.

Так, між позивачкою та ОСОБА_3 (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №1912/2022 від 19.12.2022.

Згідно пункту 1.1. вищевказаного Договору №1912/2022 адвокат зобов`язується надавати правову (юридичну) допомогу для захисту у разі порушення, невизнання чи оспорювання прав, свобод та іконних інтересів клієнта відповідно до діючого законодавства, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар (винагороду) за надання правової допомоги (в тому числі додаткову винагороду, додаткові витрати пов`язані з наданням правової допомоги), відповідно до цього Договору.

Позивачкою подано до матеріалів справи копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №А-3107-1912/2022 від 31.07.2023, з якого вбачається, що виконавець виконав, а замовник (позивачка) прийняв наступні послуги:

1)консультація: кількість 1 година, ціна/год. 1000,00, сума 1000,00 грн.;

2)збір доказів (відомостей, документів): кількість 1 година, ціна/год. 1000,00, сума 1000,00 грн.;

3)вивчення отриманих відомостей (наданих документів), аналіз правової позиції: кількість 2 години, ціна/год. 1000,00, сума 2000,00 грн.;

4)підготовка, складання позовної заяви: кількість 1 документ (5 аркушів), ціна/год. 5000,00, сума 5000,00 грн.;

5)подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду: кількість 1 година, ціна/год. 1000,00, сума 1000,00 грн.

Загальна сума виконаних робіт (наданих послуг) складає 10 000,00 грн.

Крім того, матеріали справи містять рахунок та квитанцію №А-0606-1912/2022 від 06.06.2023 про оплату (попередню оплату) виконаних (в тому числі, але невиключно, в присутності) замовника робіт (наданих послуг) у розмірі 10 000,00 грн.

Відтак, аргументи скаржника про те, що позивачкою не надано опис послуг, наданих адвокатом з метою представництва позивачки у цій справі, витрати позивачки на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн. не доведено у встановленому законом порядку, є безпідставними.

В свою чергу, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, предмет спору, заявлені позовні вимоги, зміст позовної заяви, складність справи та обсяг доказів, складність та обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на надання послуг, значення справи для сторони, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань скаржника на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., що є співмірним зі складністю справи та відповідає принципу справедливості. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року у справі № 160/19387/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко