Справа № 340/2164/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24 квітня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/2164/24

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Казанчук Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , через представника - адвоката Охременка А.В., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДПРОУ НОМЕР_3 ), що полягає у невиплаті відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №277 від 29.09.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ):

- щомісячної премії в розмірі 590% посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавку за вислугу років, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в період з « 01» по « 30» вересня 2023 року;

- грошової компенсації за 24 дні невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2022 рік, відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- грошової компенсації за 30 днів невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2023 рік, відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- одноразової грошової допомоги в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за повний календарний місяць служби, але не менш 25 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» за 1 (один) рік та 5 (п`ять) повних місяців служби за мобілізацією.

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДПРОУ - НОМЕР_3 ), відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №277 від 29.09.2023, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ):

- щомісячну премію в розмірі 590% посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавку за вислугу років, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в період з « 01» по « 30» вересня 2023 року;

- грошову компенсацію за 24 дні невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2022 рік, відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- грошову компенсацію за 30 днів невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2023 рік, відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за повний календарний місяць служби, але не менш 25 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» за 1 (один) рік та 5 (п`ять) повних місяців служби за мобілізацією.

3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДПРОУ НОМЕР_3 ), що полягає у невиплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) грошового забезпечення за останньою займаною посадою протягом 4 місяців перебування на лікуванні в лікарняних закладах починаючи з 14.11.2022;

4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДПРОУ - НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за останньою займаною ним посадою протягом 4 місяців перебування на лікуванні в лікарняних закладах починаючи з 14.11.2022.

5) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДПРОУ НОМЕР_3 ), що полягає у невиплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 гривень в місяць за період з 14.11.2022 по 29.09.2023 за перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

6) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДПРОУ - НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) додаткову грошову винагороду з розрахунку 100 000 гривень в місяць за період за період з 14.11.2022 по 29.09.2023 за перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Ухвалою судді від 15.04.2023 року позовна заява залишена без руху, з огляду на пропуск строку звернення до суду.

18.04.2024 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Охременко А.В. про поновлення процесуального строку, у якій вказано про те, що спеціальним законодавством не врегульований строк звернення до суду з позовом про стягнення грошового забезпечення, а тому підлягає застосуванню стаття 233 КЗпП України. При звільненні працівникові має бути надане письмове повідомлення про суми, які нараховані та виплачені йому при звільненні і строк звернення у такому разі становить три місяці від дня одержання такого письмового повідомлення. Наказ військової частини НОМЕР_2 №277 від 29.09.2023 року про звільнення з військової служби не містить конкретної суми, яка нарахована і мала бути сплачена при звільненні, оскільки вказано лише відсоткове співвідношення кожної належної частки з його місячним грошовим забезпеченням, посадовим окладом тощо. Вказує, що документом, що підтверджує нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцю є грошовий атестат військовослужбовця або довідка про грошові виплати. Оскільки розрахунок конкретних сум не здійснено та не видано грошовий атестат або довідку, у зв`язку з чим не видається за можливе встановити точну суму грошових коштів.

Дослідивши зміст заяви про поновлення процесуального строку, суддя зазначає наступне.

Правовідносини у даній справі стосуються нарахування та виплати грошового забезпечення, що за своєю суттю є спір щодо стягнення заробітної плати. Частина позовних вимог стосується грошового забезпечення, яке виплачується військовослужбовцю при звільненні з військової служби; інша частина позовних вимог стосується стягнення грошового забезпечення за останньою займаною посадою протягом 4 місяців перебування на лікуванні в лікарняних закладах з 14.11.2022 року; решта вимог стосується стягненню додаткової грошової винагороди з розрахунку 100000 грн в місяць за період з 14.11.2022 по 29.09.2023.

До 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати, з урахуванням набрання чинності Законом №2352-ІХ, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен дізнатися про порушення свого права.

Водночас, із посиланням на пункт 1 глави XIX ''Прикінцеві положення'' КЗпП України, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, позивач указала, що постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211 ''Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2'' (далі - Постанова КМУ №211) був введений карантин.

За пунктом 1 постанови КМУ від 27 червня 2023 року №651 ''Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2'' (далі - Постанова КМУ №651) на всій території України з 24 год 00 хв 30 червня 2023 року відмінений карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Тому, з 30 червня 2023 року почав відлік тримісячний строк, установлений частиною другою статті 233 КЗпП України у редакції, чинній після змін, внесених згідно із Законом №2352-ІХ, і останнім днем для звернення до суду в межах законодавчо визначеного строку є 30 вересня 2023 року.

Позивач із позовом до суду звернувся лише 05.04.2024 року, тобто після спливу більш як шість місяців.

Положення пункту 1 глави XIX ''Прикінцеві положення'' КЗпП України підлягають застосуванню у спосіб, згідно з яким тримісячний строк, установлений статтею 233 КЗпП України для звернення до суду з позовом про виплату усіх належних працівнику при звільненні сум, продовжується на строк дії карантину (є таким, що додається до строку дії карантину) та, відповідно, закінчується 30 вересня 2023 року (дата виключення позивача зі списків військової частини), а тому строк звернення до суду з цим позовом позивачем безумовно є пропущеним.

З 19 липня 2022 року діє Закон №2352-ІХ, який не передбачає будь-якого механізму для забезпечення належної реалізації права на судовий захист тих осіб, трудові відносини яких на момент набрання чинності цим Законом вже були припинені, й з дати цього припинення минуло більше трьох місяців.

Законодавець, коли приймав Закон №2352-ІХ, зважив на існування норм пункту 1 глави XIX ''Прикінцеві положення'' КЗпП України, які, унормовують механізм реалізації права на судовий захист після того, як набрав чинності Закон №2352-ІХ.

КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод та інтересів особи.

При цьому, суд погоджується із позицією представника позивача щодо застосування до даних правовідносин не норми ч.5 ст.122 КАС України, а ст.233 КЗпП України.

За змістом статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Позивача виключено з 30.09.2023 року із списків особового складу згідно наказу військової частини НОМЕР_2 №277 від 29.09.2023 року, а з даним позовом до суду позивач звернувся 05.04.2024 року. Тобто звернення до суду відбулось після спливу більш як шести місяців.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків спричинено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава за допомогою встановлення відповідних процесуальних строків, може обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття, "дізналася" та "повинна була дізнатись" про порушення права.

Зокрема, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї немає перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Теорією та практикою вироблені правила, згідно яких причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише процесуальні строки, порушені з поважних причин. Натомість, представник позивача не вказав жодної причини, яка б об`єктивно перешкоджала позивачу протягом трьох місяців звернутись до суду. При цьому, клопотання про поновлення строку посилання на ненадання військовою частиною грошового атестату чи довідки при звільнення, водночас представником позивача не зазначено нормативно-правового акту, який би зобов`язував військову частину при звільненні з військової служби надавити грошовий атестат чи довідки.

Однак, суддя зауважує, що відсутні будь які спроби позивача дізнатись у військової частини НОМЕР_2 про нараховані та виплачені грошові суми до моменту звернення з позовом.

Розділом ''XXXVII. Правила виплати військовослужбовцям грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби'' Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам врегульований порядок виплати грошового забезпечення при звільненні, проте у цій нормі відсутній обов`язок військової частини видавати грошовий атестат чи довідку про нараховане грошове забезпечення при звільненні.

У розділі ''XXXI. Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби'' Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 також не визначений обов`язок військової частини видавати при звільненні військовослужбовцю з військової служби грошовий атестат чи довідку про нараховане грошове забезпечення.

Підставою для поновлення строку мають бути такими, що реально перешкоджали чи унеможливлювали звернутись протягом досить тривалого часу до суду з даним позовом. Представник позивача таких причин взагалі не вказав.

Так, при належному та добросовісному відношенню до своїх прав та виконання своїх обов`язків позивач не був позбавлений можливості подати адміністративний позов у строк. встановлений законодавством, проте таким правом не скористався.

Адвокат не навів жодних обставин наявності істотних перешкод та труднощів, які б були підтверджені належними доказами та свідчили про неможливість своєчасного звернення до суду.

Положення частини 2 статті 123 КАС України кореспондують приписам пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, а доводи, наведені представником позивача у заяві про усунення недоліків позовної заяви, є не переконливими, а тому позовну заяву слід повернути на підставі ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Суддя зауважує, що позивач не позбавлений права повторного звернення до суду із даним позовом при наявності інших поважних підстав пропуску строку.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати особі, що подала позовну заяву.

Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвала судді набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного у строк, передбачений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК