Справа № 120/3647/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 р. Справа № 120/3647/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1) про:

- визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду звернення позивача від 08.02.2024 до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії від 15.02.2024 № 45 та зарахуванні до стажу роботи за вислугою років періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника та довідки від 17.10.2023 № 913/222-2023 ДП "Ліси України" філія "Гайсинське лісове господарство";

- зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи за вислугою років згідно з довідкою від 17.10.2023 № 913/222-2023 ДП "Ліси України" філія "Гайсинське лісове господарство", підмінного водія автотранспортного цеху з 22.12.2004 відповідно до наказу № 150-к від 20.12.2004 по 17.05.2005, водія лісовозного автомобіля автотранспортного цеху відповідно до наказу № 57-к від 17.05.2005 по 01.01.2016, водія ІІ класу лісовозного автомобіля автотранспортного цеху з 01.01.2016 відповідно до наказу № 94-к від 30.12.2015 по 01.01.2023, водія автотранспортних засобів по вивезенню деревини з лісу автотранспортного цеху з 01.01.2023 відповідно до наказу № 22-к від 30.12.2022 по 01.09.2023, та призначити пенсію з 14.06.2023.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про призначення пільгової пенсії. 08.02.2024 ОСОБА_1 знову звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугою років, однак рішенням № 45 від 15.02.2024 йому надано відмову у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Позивач з вказаним рішенням не погоджується, вважає його протиправним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 27.03.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, цією ж ухвалою залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач 2).

23.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач 1 зазначає, що за п. "в" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків при загальному стажу роботи не менше 26 років 6 місяців по 11.10.2017, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. Тобто стаж за вислугу років для визначення права на пенсію враховується лише по 11.10.2017.

Відповідач 1 зауважує, що позивач 08.02.2024 звернувся до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії. Розгляд заяви за принципом екстериторіальності здійснено Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області із прийняттям рішення № 45 від 15.02.2024 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідач 1 зазначає, що страховий стаж позивача становить 33 роки 11 місяці 6 днів, водночас спеціальний стаж відсутній. До страхового стажу за вислугу років не враховані періоди згідно з довідкою від 17.10.2023 № 913/22.2-2023, оскільки вказані посади не відповідають посадам, зазначеним у Списку № 583. Відповідно до акту зустрічної перевірки № 0200-1103-1/10589 від 01.12.2023 працівник працював на посадах: підмінний водій ІІ класу, водій лісовозного автомобіля, водій лісовозного транспорту, водій автотранспортних засобів, які не відповідають посадам, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженими постановою КМУ № 583.

Відтак, на думку відповідача 1, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області є правомірним.

Згідно із ч. 1 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система

Відповідно до ч. 7 ст. 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З матеріалів справи видно, що копію ухвали від 27.03.2024 доставлено відповідачу 2 до його електронного кабінету 28.03.2024 о 16:27 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату ухвалення рішення відповідач 2 не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 року у справі № 500/8027/21 дійшов висновку, що довідка про доставку в електронному вигляді рішення суду є належним доказом отримання стороною такого рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що 08.02.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Розгляд вказаної заяви дійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області із прийняттям рішення № 45 від 15.02.2024 про відмову у призначенні пенсії.

Зі змісту рішення слідує, що відповідно до Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості, затвердженого постановою КМУ № 583, правом на пенсію за вислугою років користуються водії автомобілів по вивезенню лісу. Разом з тим, відповідно до п. "в" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків при загальному стажу роботи не менше 26 років 6 місяців по 11.10.2017, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. Тобто стаж за вислугу років для визначення права на пенсію враховується лише по 11.10.2017.

Крім того, у рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 33 роки 11 місяців 6 днів, а спеціальний відсутній. При цьому до страхового стажу за вислугу років не враховано періоди згідно з довідкою від 17.10.2023 № 913/22.2-2023, оскільки зазначені у ній посади не відповідають посадам, зазначеним відповідно до Списку, затвердженого постановою КМУ № 583. Актом зустрічної перевірки № 0200-1103-1/10589 від 01.12.2023 підтверджується, що позивач працював на таких посадах: підмінний водій ІІ класу, водій лісовозного автомобіля, водій лісовозного транспорту, водій автотранспортних засобів, однак вони не відповідають посадам, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років зігдно із Списком, затвердженим постановою КМУ № 583.

Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії за вислугу років, вважає рішення пенсійного фонду протиправним, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Європейською соціальною хартією (переглянута) від 03 травня 1996 року, що ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V та набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року (далі Хартія), кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Законом України від 02.03.2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі Закон № 213-VIII) статтю 55 Закону № 1788-ХІІ викладено в новій редакції.

Так, право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "в" вказаної статті мають:

в) робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання,- за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим-двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

04.06.2019 Конституційним Судом України було ухвалено рішення № 2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.

Однак до внесення змін до Закону № 213-VIII пункт "в" ст. 55 Закону №1788-ХІІ також містив вимогу щодо пільгового стажу при досягненні 55 років не менше 12 років 6 місяців на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи роботи, зайнятих на обслуговуванні механізмів.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі Закон № 2148-VIII, набрав чинності 11.10.2017) доповнено пунктом 2-1 розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, яким установлено, що особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачених статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п. 16 Закону розділу XV Прикінцеві положення № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

З оскаржуваного рішення № 45 від 15.02.2024 видно, що на думку відповідача 2 стаж позивача за вислугу років для визначення права на пенсію відповідно до п. "в" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" враховується лише по 11.10.2017. При цьому свою відмову відповідач обґрунтував з посиланням на положення п. 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV.

Разом з тим суд зазначає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

У Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зробив наголосив на тому, що "положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності" (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України зауважив, що до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави. Гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної" (абзац шостий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 № 1-р/2018).

Юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "легітимні очікування") (Доповідь "Верховенство права", схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеційською Комісією) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року).

Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

Відтак, застосування пункту 2.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV як такого, що обмежує врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Крім того, у рішення від 15.02.2025 за № 45 відповідач 2 також зазначив, що спеціальний стаж у позивача відсутній. Водночас до страхового стажу за вислугу років не враховано періоди згідно з довідкою від 17.10.2023 № 913/22.2-2023, оскільки вказані у ній посади не відповідають посадам відповідно до Списку, затвердженого постановою КМУ № 583. Актом зустрічної перевірки № 0200-1103-1/10589 від 01.12.2023 встановлено, що позивач працював на посадах: підмінний водій ІІ класу, водій лісовозного автомобіля, водій лісовозного транспорту, водій автотранспортних засобів, які не відповідають посадам, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років згідно з постановою КМУ № 583.

Перевіряючи вказані доводи пенсійного органу суд враховує, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.93 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердив "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відтак основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами виникає та можливе лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній відповідних записів.

Згідно із записами в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 позивач працював на таких посадах:

- 22.12.2004 прийнятий водієм лісовозного автомобіля в АТЦ держлісгоспу;

- 22.12.2004 прийнятий підмінним водієм в АТЦ держлісгоспу;

- 17.05.2005 переведений водієм лісовозного автомобіля КАМАЗ 43101;

- 01.01.2023 переведений водієм автотранспортних засобів на вироблення деревини з лісу Автотранспортного цеху;

- 01.09.2023 звільнений з роботи за власним бажанням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 № 583 затверджено Список професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з затвердженим списком право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: Здимщики-збирачі; Звальщики лісу; Водії автомобілів по вивезенню лісу; Лебідчики на трелюванні лісу; Лісоруби; Машиністи-кранівники, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; Машиністи з`єднувальних (сортувальних) машин; Машиністи трелювальних машин; Навальники-звальщики лісоматеріалів, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; Обрубувачі сучків; Розкряжувальники; Слюсарі по ремонту лісозаготівельного обладнання, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; Сортувальники деревини на воді; З`єднувачі плотів; Трактористи на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу; Трелювальники; Формувальники плотів; Чокувальники; Штабелювальники деревини, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; Спеціалісти: Майстри, старші майстри, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до довідки філії "Гайсинське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" Держлісагенства від 17.10.2023 за № 913/222-2023 ОСОБА_1 дійсно працював у зазначеній філії: водієм лісовозного автомобіля Автотранспортного цеху з 22.12.2004 відповідно до наказу № 150-к від 20.12.2004 по 17.05.2005 відповідно до наказу № 57-к від 17.05.2005; водієм лісовозного автомобіля КАМАЗ 43101 Автотранспортного цеху з 17.05.2005 відповідно до наказу № 57-к від 17.05.2005 по 01.01.2016 відповідно до наказу № 94-К від 30.12.2015, водієм ІІ класу лісовозного автомобіля Автотранспортного цеху з 01.01.2016 відповідно до наказу № 94-К від 30.12.2015 по 01.01.2023 відповідно до наказу № 221-К від 30.12.2022; водієм автотранспортних засобів на вивезенні деревини з лісу Автотранспортного цеху з 01.01.2023 відповідно до наказу № 222-К від 30.12.2022 по 01.09.2023 відповідно до наказу про звільнення № 184-К від 01.09.2023.

Довідка видана на підставі Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ № 583 від 12.10.1992 та керуючись п. "в" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, згідно з довідкою № 20 від 20.02.2024, виданою філією "Гайсинське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" Держлісагенства, ОСОБА_1 дійсно працював на вказаному підприємстві з 22.12.2004 по 17.05.2005, з 17.05.2005 по 01.01.2016, з 01.01.2016 по 01.01.2023 та з 01.01.2023 та займані ним посади відповідаютьє посаді водія автомобіля по вивезенню лісу.

Також, в матеріалах справи міститься довідка, видана філією "Гайсинське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" Держлісагенства про те, що ОСОБА_1 з 2004 по 01.09.2023 працював водієм лісового автомобіля, що аналогічно поняттю водій автомобіля по вивезенню лісу, оскільки водій лісового автомобіля фактично виконує функції водія автомобіля по вивезенню лісу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами підтверджується, що посади на яких працював позивач в період з 22.12.2004 по 01.09.2023, відповідають посадам, передбаченим Списком, який затверджений постановою КМУ № 583 від 12.10.1992.

Відтак за наслідками розгляду справи Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід зобов`язати зарахувати вказаний період до спеціального стажу позивача з метою призначення пенсії за вислугу років.

Водночас, у зв`язку із зарахування вищезазначеного періоду роботи (з 22.12.2004 по 01.09.2023), спеціальний стаж позивача становить більше 12 років 6 місяців, що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.02.2024 № 45 про відмову у призначенні пенсії визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Щодо дати призначення пенсії, то суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Таких випадків для призначення пенсії за вислугу років не встановлено. Тому при призначенні пенсії за вислугу років діє загальна норма, що визначає момент призначення пенсії з дня звернення особи за пенсією.

Оскільки позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 08.02.2024 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 45 від 15.02.2024 йому було відмовлено у призначенні пенсії, яке, у свою чергу, було предметом оскарження у цій справі, пенсія позивачу підлягає призначенню з дати звернення за пенсією, а саме з 08.02.2024.

Відтак вимога позивача про призначення йому пенсії за вислугу років з дня першої подачі заяви до пенсійного органу, а саме 14.06.2023 задоволенню не підлягає, оскільки рішення пенсійного органу за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.06.2023 позивач не оскаржує в даній справі, а оскаржує рішення, яке прийнято за результатами його звернення із відповідною заявою від 08.02.2024. Крім того, саме до цієї заяви позивач додав низку додаткових документів, які у своїй сукупності підтверджують його право на призначення пенсії.

За змістом частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів у справі (порівну)

Водночас на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже не зважаючи на часткове задоволення позовних вимог суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно зі способом захисту порушених прав позивача.

Крім того, у даному випадку розмір компенсації судових витрат необхідно визначати виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 45 від 15.02.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 22.12.2004 по 01.09.2023 та призначити і виплачувати йому пенсію за вислугу років відповідно до пункту "в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 08.02.2024.

В решті позовних вимог вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,80 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,80 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005);

3) відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, 40009).

Повне рішення суду складено 26.04.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович