Справа № 280/10806/23
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 квітня 2024 року Справа № 280/10806/23 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, тимчасова адреса для листування: 49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 106) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області (далі відповідач 2), Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області (далі відповідач 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до її загального стажу періоду роботи з 01.04.1987 по 01.04.1993;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з часу її призначення із зарахуванням до трудового стажу періодів роботи згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 27.08.1985, зокрема періоду з 01.04.1987 по 01.04.1993;

стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи.

Позовну заяву мотивовано тим, що 22.02.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з метою призначення йому пенсії за віком. Рішенням від 01.03.2023 №17 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відмовою зарахувати стаж за трудовою книжкою, оскільки не надано свідоцтво про зміну прізвища. На надані позивачем документи відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу певний період роботи, зазначені в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 27.08.1985. 20 березня 2023 року позивач звернулась за призначенням пенсії із трудовою книжкою, додатково надавши документи, для зарахування до стажу роботи, у зв`язку із чим пенсія позивачу була призначена, проте стаж враховано лише за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, без урахування до стажу періодів роботи, вказаних у трудовій книжці. Позивач 03.11.2023 подала до ГУ ПФУ у Запорізькій області рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.09.2023 у справі № 335/3107/23 яким встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки НОМЕР_5 . За результатами опрацювання вказаної заяви до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01.04.1987 по 01.04.1993 оскільки запис про звільнення не завірено печаткою підприємства. Позивач вважає такі дії протиправними та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

04 січня 2024 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з уточненою позовною заяву відповідно до якої змінено суб`єктний склад відповідачів виключено Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області та Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області та змінено позовні вимоги на:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до її загального стажу періоду роботи з 01.04.1987 по 01.04.1993;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з часу її призначення із зарахуванням до трудового стажу періодів роботи згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 27.08.1985, зокрема періоду з 01.04.1987 по 01.04.1993.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.01.2024 продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви.

10 січня 2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та уточнена позовна заява.

Недоліки позовної заяви позивачем усунуто.

Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

24 січня 2024 року до суду засобами системи «Електронний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позовну заяву. Так, останній вважає вимоги, викладені в позовній заяві, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки надані позивачем матеріали, щодо розрахунку страхового стажу, мали недоліки та не відповідали встановленим нормами діючого законодавства вимогам. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 31.01.2024 через систему «Електронний суд» надано до суду копії матеріалів пенсійної справи позивача.

02 лютого 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якій зазначив, що порушень інтересів позивача допущено не було, оскільки заяву (звернення) про призначення пенсії, було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. Просить відмовити у задоволенні позову та залучити як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 13.02.2024 подано до суду засобами системи «Електронний суд» відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що заяву позивача про перерахунок пенсії за віком Управлінням не розглядалось та рішення щодо неї не приймалось, отже протиправних дій щодо позивача не було, а тому не має відповідати в частині позовних вимог про зобов`язання здійснити позивачу перерахунок пенсії з часу її призначення із зарахуванням до трудового стажу. Одночасно зазначено, що заяву про перерахунок пенсії за віком розглянуто саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, а також прийнято рішення про перерахунок пенсії за віком саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області. Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вважає за необхідне залучити Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області в якості співвідповідачів.

Ухвалою суду від 14.02.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області інформацію про суб`єкта, яким порушено права позивача.

На виконання ухвали суду від 14.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано додаткові пояснення в яких зазначено, що заяву позивача про перерахунок пенсії за віком, порядку екстериторіальності, розглянуто саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, а також прийнято рішення про перерахунок пенсії за віком саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Просить залучити Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якості другого відповідача.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 03 2024 залучено до участі у справі відповідача 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та у зв`язку із залученням відповідача-2 відповідно до вимог ч. 6 ст. 48 КАС України, розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

Також, ухвалою суду від 06.03.2024 клопотання Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області про залучення співвідповідача у справі повернуто без розгляду.

01 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» від відповідача 2 надійшов відзив, де останній із заявленими позовними вимогами не погоджується та вважає, що вони не підлягають задоволенню. Відповідач 2 зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.04.1987 по 01.04.1993, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємства, що є порушенням Інструкції № 58 та Інструкції № 162.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області.

15 лютого 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та рішенням від 01.03.2023 №17 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. В обґрунтування рішення зазначено, що до загального стажу не зараховано: трудова книжка, оскільки виправлення виконано з порушенням інструкції порядку ведення трудових книжок, свідоцтво про зміну прізвища не надано; свідоцтво про народження дитини, оскільки відсутня відмітка про отримання паспорта.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.03.2023 № 17 про відмову у призначенні пенсії позивачу відмовлено у призначенні пенсії оскільки до страхового стажу не зараховано період: згідно трудової книжки від 27.08.1985 НОМЕР_5 , оскільки відсутній документ про зміну прізвища; крім цього не може бути зараховано період з 01.04.1987 по 01.04.1993, згідно трудової книжки 27.08.1985 НОМЕР_3 , оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою підприємця порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників, період догляду за дитиною до 3-х років за утриманцем 10.03.1993 р.н., оскільки у свідоцтв народження дитини відсутній штамп про отримання паспорту та відсутні відомості про здійснення догляду та виховання до 3-х річного віку. Додано скановану ксерокопію паспорту до уваги взяти не можна, оскільки пунктом 2.23 розділу II Порядку подання та оформлення документів призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, передбачено, зокрема документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах; період з 01.09.1997 по 15.05.1998 перебування в Запорізькій державній академії, згідно додатку диплому про післядипломну освіту, потребує уточнення, оскільки не зазначено форму навчання.

20 березня 2023 року позивач повторно звернулася до органів Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням від 29.03.2023 № 17 ОСОБА_1 з 16.02.2023 призначено пенсію за віком. Згідно з доданим до рішення розрахунком страхового стажу РС-право до страхового стажу позивача не зараховано спірний період роботи з 01.04.1987 по 01.04.1993.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2023 у справі № 335/3107/23, яке надрало законної сили 26.10.2023, задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу та встановлено факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу - трудової книжки НОМЕР_3 від 27.08.1985.

Позивач 03.11.2023 знову звернулася до органів Пенсійного Фонду України із заявою про перерахунок пенсії до якої додала рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2023 у справі № 335/3107/23.

Листом від 28.11.2023 № 19529-19831/К-02/8-0800/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомлено позивачу про те, що в порядку екстериторіальності Головними управліннями Пенсійного фонду України в Донецькій та Київській областях було розглянуто заяву та надані документи та на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу 35 років 4 місяці 21 день. За результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 27.08.1985 період роботи з 01.04.1987 по 01.04.1993, оскільки запис про звільнення не завірено печаткою підприємства, що порушує вимоги Інструкцій про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110. Для зарахування зазначеного періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку та довідку про реорганізацію (перейменування) підприємства.

В подальшому рішенням від 05.12.2023 № 17 про перерахунок пенсії на підставі даних ЕПС зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 01.06.1998 по 21.07.1998.

Позивач вважає, що період його роботи з 01.04.1987 по 01.04.1993 має бути зарахований до його загального трудового стажу, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до ст.1 Закону №1058-ІV, пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Матеріали справи свідчать, що станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (22.02.2023) позивач досягла 60-річного віку (дата народження 15.02.1963), необхідного для призначення пенсії, у зв`язку з чим звернулась до відповідача із відповідною заявою, додавши до неї необхідні документи. Пенсію призначено, але відповідний страховий стаж не враховано.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 за №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Положення пункту 1.5 Інструкції вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, не може впливати на його особисті права.

Підсумовуючи суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку чи інвалідності на загальних підставах.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

При цьому суд наголошує, що відповідні періоди роботи належним чином відображені в трудовій книжці позивачки, а оскаржувані дії не містить обґрунтування чому наявний трудовий стаж позивача не може бути підтверджений саме на підставі відповідних записів у трудовій книжці.

Матеріали справи свідчать про те, що у період з 01.04.1987 по 01.04.1993 позивачка працювала інженером ЗХМНУ треста «Укрелеватормельмонтаж» (записи № 3 6 трудової книжки серії НОМЕР_3 від 27.08.1985).

Суд зазначає, що вказані записи про періоди роботи позивача не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами. Отже, відсутні підстави для неврахування вказаного періоду при визначенні страхового стажу позивача.

На переконання суду, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Підсумовуючи вищенаведене, суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний підтверджений стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При вирішенні справи "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що наданими доказами підтверджується трудовий стаж позивача з 01.04.1987 по 01.04.1993, що безпідставно не був зарахований відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 .

Водночас суд враховує, що згідно пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та відзиву Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву позивача про перерахунок пенсії за віком, порядку екстериторіальності, розглянуто саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, а також прийнято рішення про перерахунок пенсії за віком саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

В такому випадку суд доходить висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до її загального стажу періоду роботи з 01.04.1987 по 01.04.1993.

Згідно з частинами 1-2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1) заява про перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про перерахунок пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал або засобами Порталу Дія електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал або засоби Порталу Дія) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.

У разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.

Пунктом 1.8. розділу І Порядку № 22-1 визначено, що днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Пунктом 4.2. розділу IV Порядку № 22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з положеннями пункту 4.3. розділу IV Порядку № 22-1 Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пунктами 4.7 4.8 розділу IV Порядку № 22-1 передбачено право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Відповідно до пункту 4.10. розділу IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, перерахунку пенсій громадянам.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що за приписами ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідно до заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне з метою повного захисту та ефективного захисту порушених прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 27.08.1985 з 01.04.1987 по 01.04.1993, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 за результатами зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 27.08.1985 з 01.04.1987 по 01.04.1993.

Водночас суд не вбачає підстав для перерахунку пенсії позивача з дати призначення пенсії, оскільки з відповідними документами, які стали підставою для зарахування до стажу роботи позивача періоду з 01.04.1987 по 01.04.1993 позивачка звернулася до органів Пенсійного Фонду України лише 03.11.2023, відповідно пенсія має бути перерахована з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії з огляду на те, що відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно. Судом в даному випадку також, взято до уваги, що позивачка не оскаржувала рішення територіальних органів Пенсійного Фонду України щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи періодів згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 27.08.1985. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 858,88 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, тимчасова адреса для листування: 49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 106) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до її загального стажу періоду роботи з 01.04.1987 по 01.04.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 27.08.1985 з 01.04.1987 по 01.04.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 за результатами зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно із трудовою книжкою НОМЕР_3 від 27.08.1985 з 01.04.1987 по 01.04.1993.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 26 квітня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз