Справа № 460/3825/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття
провадження у справі
25 квітня 2024 року м. Рівне №460/3825/24
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді С.М. Дуляницька після одержання позовної заяви
Військової частини НОМЕР_1
доВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про визнання протиправною та скасування постанови,
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови.
Ухвалою суду від 15.04.2024 позовну заяву залишено без руху як таку, що подано без додержання вимог, встановлених статтею 160 КАС України, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Позивач недоліки позовної заяви усунув у строк і спосіб, встановлений судом.
Відповідно до частини третьої статті 169 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Позовна заява подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, відповідає вимогам, встановленими статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Позовну заяву належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Підстави для повернення адміністративного позову, залишення його без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлені КАС України, відсутні.
Частиною 1 статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Статтею 287 КАС України, визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Згідно зі статтею 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні.
Судом встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений статтею 122 КАС України.
Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Зважаючи на обставини, які стали причиною пропуску строку звернення до суду та докази, які позивач надав при поданні позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
З огляду на це, в контексті обставин справи, суди повинні звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Гарантії, пов`язані із реалізацією права на справедливий суд, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до суду (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.11.2001).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів КАС від 29.09.2022 за №500/1912/22: важливість захисту права на доступ до суду також підкреслюється тим, що вказане питання включено до Стратегії розвитку системи правосуддя та конституційного судочинства на 2021 - 2023 роки, затвердженою Президента України від 11 червня 2021 року № 231/2021, в якій зазначено, що перешкоди в доступі до суду віднесено до основних проблем у сфері правосуддя. З огляду на вищезазначене, Суд також вважає за необхідне зазначити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги норми Конституції України, а також враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, враховуючи незначний пропуск позивачем строку звернення до суду, суд вважає, що причини пропуску строку звернення позивача із позовною заявою до адміністративного суду є поважними, а тому, пропущений процесуальний строк звернення до суду необхідно поновити.

Таким чином, заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду підлягає до задоволення.

Також, разом з позовною заявою позивач подав клопотання про відстрочення сплати судового збору.

У вказаному клопотанні представник позивача на обґрунтування неспроможності вчасної сплати судового збору зазначає, що військова частина НОМЕР_1 є розпорядником коштів третього рівня, що утримається за рахунок кошторису Міністерства оборони України та фінансується за рахунок і в межах коштів державного бюджету. Вказує, що на момент подання позвної заяви від розпорядника коштів вищого рівня не надійшли кошти для здійснення оплати суми судового збору.

Військова частина НОМЕР_1 в силу вищевказаних об`єктивних причин не може захистити свої інтереси, а в цілому держави, в суді, тобто право військової частини на судовий захист може бути порушено у зв`язку з неможливістю своєчасно сплатити судовий збір.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи вказані приписи закону та те, що позивач задіяний у захисті й обороні держави та у зв`язку з введенням воєнного стану у військовій частині процедура надходження коштів для сплати судових зборів ускладнилась, суд вважає наведені представником позивача обставини обґрунтованими підставами для визнання неспроможності позивача сплатити судовий збір до подачі позову.

Таким чином, з метою забезпечення доступу до правосуддя та дотримання необхідного балансу між правами позивача та відповідача, задля дотримання рівності сторін перед законом та судом, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору належить задоволенню з метою запобігання порушення самої сутності права на допуск до правосуддя.

Надана правова оцінка ґрунтується на загальних принципах Європейського суду з прав людини, сформованих з цього питання, а саме: право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. TheUnitedKingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, серія А, N 18, с. 18, параграф 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29 липня 1998 року, ReportsofJudgmentandDecisions 1998-V, с. 1867, параграф 37) (Мельник проти України, рішення від 28 березня 2006 року, п. 22).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляє такі позовні вимоги:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_1 про стягнення виконачвого збору у розмірі 26 800 грн. від 22. 12.2023 винесену в межах виконавчого провадження №73638114.

Тобто позивачем заявлену одну вимогу майнового характеру.

Згідно з п.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який поданий суб`єктом владних повноважень встановлена ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

А тому, за звернення до суду із цим позовом позивач має сплатити судовий збір в розмірі 3028 грн.(26800*1,5/100=402 грн., що є меншим за 1 розмір прожиткового мінімуму).

Таким чином, позивач повинен сплатити судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 3028,00 грн, який належить відстроченню до ухвалення рішення по справі.

Суд звертає увагу позивача, що відстрочення сплати судового збору не звільняє його від сплати такого судового збору.

Керуючись статтями 49, 256, 257, 268- 270, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та про відстрочення сплати судового збору - задовольнити.

Поновити позивачу пропущений строк звернення до суду.

Відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення по справі.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( вул. Замкова, 29,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33028 ) про визнання протиправною та скасування постанови - прийняти до розгляду.

Провести розгляд справи за правилами статті 287 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Призначити розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 30 квітня 2024 року о 10:30 год в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду (м.Рівне, вул.16 Липня, буд.87).

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов тривалістю три дні з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У зазначений вище строк відповідач має право подати до суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України, та усі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків (за наявності), що підтверджують заперечення проти позову.

Роз`яснити відповідачу, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснити відповідачу, що до відзиву додаються: докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Роз`яснити відповідачу, що згідно з ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Зобов`язати відповідача в строк для подання відзиву на позовну заяву надати суду: належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №73638114.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, передбаченому статтею 268 КАС України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud1770.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя С.М. Дуляницька