Справа № 380/5410/23
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5410/23
У Х В А Л А

з питань заміни способу та порядку виконання судового рішення

25 квітня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Брильовського Р.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

Встановив:

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі №380/5410/23 позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період грудень 2021 року-лютий 2023 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн; зобов`язано Вищий антикорупційний суд (01601, м. Київ, проспект Берестейський, 41, ) провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період грудень 2021 року-лютий 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402- VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду-50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року-2270 грн, на 1 січня 2022 року-2481 грн, на 1 січня 2023 року-2684 грн, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

На адресу Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у якій просить суд: «змінити спосіб виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 у справі №380/5410/23 шляхом стягнення з Вищого антикорупційного суду (адреса: 01601, місто Київ, проспект Берестейський, 41, ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків РНОКПП НОМЕР_1 ) як судді Вищого антикорупційного суду недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період грудень 2021 року - лютий 2023 року у розмірі 487513,91 грн. (чотириста вісімдесят сім тисяч п`ятсот тринадцять гривень 91 копійка) з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Заява обґрунтована тим, що боржник, відповідач у справі повідомив, що на виконання судового рішення ним було здійснено розрахунок суддівської винагороди, що належить до виплати, яка становить 487513,91 грн. Відповідно до листа-роз`яснення Державної казначейської служби України виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно з законодавством, здійснюються за кодом економічної класифікації видатків (далі - КЕКВ) 2730 «Інші виплати населенню». В кошторисі ВАКС за бюджетною програмою «Здійснення правосуддя Вищим антикорупційним судом» (КПКВК 0851010) не передбачені видатки за кодом економічної класифікації видатків 2730 «Інші виплати населенню». Наведені об`єктивні обставини роблять неможливим виконання ухваленого судового рішення немайнового зобов`язального характеру в адміністративній справі № 380/5410/23. Таким чином, неможливість виконання рішень зобов`язального характеру, боржником за якими є державний орган, відповідно до встановленого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» порядку безспірного списання відповідних коштів із рахунків такого державного органу фактично призводить до неможливості їх виконання в цілому. Така обставина є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви виходячи з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із частинами першою та третьою статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, установлених законом), - установити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини третьої статті 33 Закон №1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17.

Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду. При цьому під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб та наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, підставами для зміни способу і порядку виконання судового рішення є обставини, які роблять виконання неможливим.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі №380/5410/23 позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період грудень 2021 року-лютий 2023 року суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн; зобов`язано Вищий антикорупційний суд (01601, м. Київ, проспект Берестейський, 41, ) провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період грудень 2021 року-лютий 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402- VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду-50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року-2270 грн, на 1 січня 2022 року-2481 грн, на 1 січня 2023 року-2684 грн, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Суд встановив, що на виконання рішення № 380/5410/23 ВАКС було невідкладно здійснено розрахунок суддівської винагороди, яка належить заявнику до виплати: 487 513,91 грн (з яких: за грудень 2021 року - 12 324,61 грн; за 2022 рік - 380 614,30 грн; за січень-лютий 2023 року- 94 575,00 грн).

Листом від 26 грудня 2023 року № 08020-09-10/365246 Міністерство фінансів України відмовило ВАКС у збільшенні видатків на виконання судових рішень, наголосивши, що таке виконання має відбуватися відповідно до вимог частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» та частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Суд враховує, що резолютивна частина рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/5410/23 має саме зобов`язальний характер. Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування суддівської винагороди позивача.

Оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по суддівській винагороді судом не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/5410/23 із зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період грудень 2021 року-лютий 2023 року на стягнення з Вищого антикорупційного суду на користь позивача недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період грудень 2021 року - лютий 2023 року у розмірі 487513,91 грн з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, суд фактично змінить рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішить питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Верховний Суд у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Окрім того, Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті». Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що оскільки у справі, що розглядається встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченої суддівської винагороди не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, то суд дійшов висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просив позивач, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі №380/5410/23.

Суд також зазначає, що Верховний Суд у постанові 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 дійшов наступного правового висновку: «…При цьому колегія суддів зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України та відповідно до Порядку № 1165. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб. П.55. Таким чином, оскільки виконання рішення суду у справі №420/6671/18 залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії позивачці як внутрішньо переміщеній особі. П. 56. З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії, то Суд вважає безпідставними аргументи державного виконавця, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі №420/6671/18. П.57. При цьому Суд враховує те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості по пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивачки на отримання сум заборгованості по пенсії, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.».

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, у разі наявності рішень Верховного Суду, у яких викладена різна правова позиція, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 755/10947/17).

Разом з тим, суд, аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, відтак обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 165, 263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.М. Брильовський