Справа № 300/756/24
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" квітня 2024 р. справа № 300/756/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №011014 від 16.01.2024
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також позивач ФОП ОСОБА_1 ), 02.02.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі також відповідач, Відділ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №011014 від 16.01.2024.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з оскаржуваною постановою не згідний, вважає її, такою, що винесена безпідставно, без урахування дійсних обставин справи, а тому її необхідно скасувати.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви (а.с.29-31).
16.02.2024 позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунуто, відтак ухвалою суду від 21.02.2024 відкрито провадження у даній справі, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.36-37).
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 11.03.2024. У даному відзиві представник відповідача зокрема зазначила, що під час перевірки було виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт. Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом було складено постанову від 16.01.2024 № 011014. Згідно акту № АР014220 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.11.2023, зокрема встановлено, таке: Направлення на рейдову перевірку 27.11.2023 № 013203. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником є: ОСОБА_1 Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Тисмениця. Під час перевірки виявлено порушення: п. 6.1 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України №340 від 07.06.2010, а саме під час перевезення вантажу зі слів водія "Буряк", на момент перевірки вантажний автомобіль, який здійснює дане перевезення вантажу з повною масою понад 3,5 тон не обладнано діючим та повіреним тахографом, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, передбаченого п.3.3 розділу наказу Міністерства транспорту і зв`язку України №385 від 24.06.2010, відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Пояснення водія ОСОБА_2 : від пояснень відмовився, акт підписав, копію акту отримав, про що розписався в акті. Постанова № 011014 від 16.01.2024 прийнята на основі акту № 014220 від 30.11.2023, в якому посадовою особою Укртрансбезпеки зазначене і конкретизоване порушення щодо ФОП ОСОБА_1 . Просила у задоволенні позову відмовити (а.с. 41-70).
Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі обставини.
ФОП ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.3).
ТОВ "Радехівський цукор" та ТОВ "Гідротранссервіс" укладено договір на транспортне обслуговування №22П/21 від 18.12.2021, згідно п.1.1 даного договору замовник доручає а перевізник бере на себе зобов`язання за плату і за рахунок клієнта надати послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному і внутрішньоукраїнському сполученні, відповідно до узгоджених сторонами заявок (а.с.18-20).
30.11.2023 відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 27.11.2023 № 013203 проведено перевірку транспортного засобу марки КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 . Під час перевірки виявлено порушення п. 6.1 наказу Міністерства транспорту і зв`язку України №340 від 07.06.2010, а саме під час перевезення вантажу зі слів водія "Буряк", на момент перевірки вантажний автомобіль, який здійснює дане перевезення вантажу з повною масою понад 3,5 тон не обладнано діючим та повіреним тахографом, відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, передбаченого п.3.3 розділу наказу Міністерства транспорту і зв`язку України №385 від 24.06.2010, відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, чим порушено ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Пояснення водія ОСОБА_2 : від пояснень відмовився, акт підписав, копію акту отримав, про що розписався в акті.
За результатами перевірки складений акт № АР014220 від 30.11.2023.
16.01.2024 відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнята постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 011014.
Незгода позивача з прийнятою постановою стала підставою для звернення до суду з даним позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує таке.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.
Згідно з підпунктами 2, 54, 57 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами станом на час виникнення спірних правовідносин було визначено Порядком № 1567, відповідно до пункту 2 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абзацом 54 статті 1 Закону № 2344-ІІІ рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Пунктами 12, 14 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
В даному випадку, перевірка проводилася на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № 013203 від 27.11.2023.
Статтею 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Суд зазначає, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385.
Згідно з пунктом 1.3 Інструкції № 385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 385, пункти сервісу тахографів (ПСТ) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.
Згідно з пунктом 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 3.6 Інструкції № 385, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Аналізуючи наведені положення, суд приходить до висновку, що протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу є документом, який повинен мати водій транспортного засобу, що обладнаний тахографом, у разі якщо такий автомобіль використовується для перевезень пасажирів та/або вантажів суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Відповідно до пункту 1.5 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.
Приписами пункту 6.3 Положення № 340 встановлено, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як було встановлено судом, підставою для накладення на позивача штрафу було перевезення вантажу за відсутності у водія транспортного засобу (який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ) на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 .
Водночас, жодних зауважень щодо відсутності індивідуальної контрольної книжки водія, акт проведення перевірки та постанова № 011014 від 16.01.2024 не містять.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів обладнання належного позивачеві транспортного засобу КАМАЗ номерних знаків НОМЕР_1 , на момент проведення перевірки 30.11.2023 тахографом.
Позивачем зазначено про те, що він звертався до відповідача з метою обладнання тахографом даного транспортного засобу, однак працівники відповідача зазначили, що автомобіль марки КАМАЗ неможливо обладнати тахографом.
ТОВ "Радехівський цукор" та ТОВ "Гідротранссервіс" укладено договір на транспортне обслуговування №22П/21 від 18.12.2021, згідно п.1.1 даного договору замовник доручає а перевізник бере на себе зобов`язання за плату і за рахунок клієнта надати послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному і внутрішньоукраїнському сполученні, відповідно до узгоджених сторонами заявок (а.с.18-20).
Суд зазначає, що інформація про ФОП ОСОБА_1 як автомобільного перевізника не була зазначена у товарно-транспортній накладній від 30 листопада 2023 року № 127397, якою оформлено перевезення вантажу. Як встановлено матеріалами справи, що перевізником вантажу, відповідно до цього документа, є ТОВ "Радехівський цукор", замовником - ТОВ "Радехівський цукор"; з`ясовано також, що власником транспортного засобу, яким перевозився вантаж, є гр. ОСОБА_1 , однак, ця обставина має значення для з`ясування питання законності користування транспортним засобом для перевезення вантажу, але не особи, яка має відповідати за відсутність протоколу та адаптації тахографа. Щодо останнього, то ним є автомобільний перевізник, визначити якого можна на основі документів, а саме: договір позички від 21.01.2022 та товарно-транспортна накладна від 30.11.2023 №127397 (а.с.4, 16-17), проте відповідач зосередив увагу тільки на реєстраційних документах на транспортний засіб й відомостях акта перевірки від 30 листопада 2023 року № АР014220, внаслідок чого застосував адміністративно-господарський штраф щодо ФОП ОСОБА_1 .
Окрім того, суд звертає увагу на та, що на час проведення перевірки наявною була як у електронному так і у письмовому вигляді товарно-транспортна накладна від 30.11.2023 №127397, однак представником відповідача зазначену накладну не взято до уваги, а у акті №АР014220 від 30.11.2023 зазначено про її відсутність.
Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд робить висновок, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу №011014 від 16.01.2024, що винесена Відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, є необґрунтованою, прийнятою без урахування всіх обставин у справі, застосованою до особи яка не є автомобільним перевізником, є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною і скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №011014 від 16.01.2024.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.