Справа № 580/1432/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року справа № 580/1432/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 1), Міністерства оборони України (далі відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не ненадання ОСОБА_1 приведеного у відповідність грошового атестату із зазначенням надбавки за вислугу років та вислугу років станом на 04 квітня 2023 року 03 роки 02 місяці 19 днів, приведеної у відповідність довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за період з 20.04.2022 по березень 2023 року включно із зазначенням надбавки за вислугу років - 25 % та витягу з наказу про внесення змін до наказу № 94 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) у частині зазначення періоду та нарахування відсоткової надбавки за вислугу років та вислугу років у Збройних силах України станом на 04 квітня 2023 року 03 роки 02 місяці 19 днів;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 приведений у відповідність грошовий атестат із зазначенням надбавки за вислугу років та вислугу років станом на 04 квітня 2023 року 03 роки 02 місяці 19 днів, приведену у відповідність довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за період з 20.04.2022 по березень 2023 року включно із зазначенням надбавки за вислугу років - 25 % та витяг з наказу про внесення змін до наказу №94 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) у частині зазначення періоду та нарахування відсоткової надбавки за вислугу років та вислугу років у Збройних силах України станом на 04 квітня 2023 року 03 роки 02 місяці 19 днів;

визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не здійснення розгляду звернень ОСОБА_1 та не надання у визначений строк відповіді про результати розгляду звернення від 23.11.2023 та звернення від 04.01.2024 №КО16658015.

зобов`язати Міністерство оборони України розглянути звернення ОСОБА_1 від 23.11.2023 та звернення від 04.01.2024 №КО16658015 та надати відповідь за результатами розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно записів військового квитка позивач проходив строкову військову службу в період з 27.04.2010 по 26.04.2011, військову службу по мобілізації в період з 27.04.2014 по 24.09.2015, а також військову службу по мобілізації під час дії військового стану в період з 24.02.2022 по 04.04.2023 у військових частинах А 7046, А 7325, А 7364. Вислуга років для виплати надбавки за вислугу років станом на 04.04.2023 складає 03 роки 02 місяці 19 днів.

Однак, під час звільнення з військової служби, у наказі від 04.04.2023 зазначено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 04.04.2023 становить: календарна - 00 роки, 11 місяців та 14 днів.

Відповідні документи разом із грошовим атестатом із заниженим розміром надбавки за вислугу років подані до ГУ ПФУ для призначення пенсії, що вплинуло на розмір пенсії позивача.

Крім того, позивач звернувся до Міністерства оборони України засобами телефонного зв`язку за номером «гарячої лінії» із зверненнями від 23.11.2023 та 04.01.2024 №КО16659015. Відповіді, за результатами розгляду вказаних звернень, позивач не отримав та до цього часу, відповідач 2 не повідомив позивача про результати розгляду та вжиті заходи по суті звернень.

Ухвалою суду від 13.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами.

29.02.2024 від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що за період служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач будь-яких підтверджуючих документів щодо вислуги років у ЗСУ не надав, особова справа позивача до військової частини НОМЕР_1 не надходила.

27.03.2024 суду надійшов відзив на позовну заяву від МО України, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що порушені у зверненнях позивача від 23.11.2023 та від 04.01.2024 питання не належать до компетенції Міністерства оборони України, вони були передані на розгляд до органів військового управління до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань. Так, відповідно до листа Управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації Міноборони від 20.02.2024 №220/63/161, звернення Позивача на «гарячу лінію» Міноборони від 23.11.2023 було технічно (через відповідне програмне забезпечення) переадресовано до «гарячої лінії» Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Звернення Позивача на «гарячу лінію» Міноборони від 04.01.2024 за дорученням Державного секретаря Міноборони було направлено для опрацювання до Адміністративного управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Таким чином, Міноборони вжило всіх передбачених заходів щодо належного розгляду звернень Позивача органами військового управління, до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненнях питань, а тому Міноборони не допускало в даному випадку жодних протиправних дій чи бездіяльності.

01.04.2024 суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що замість вчинення необхідних дій, відповідач 2 направив звернення позивача на розгляд осіб, з приводу дій яких і надійшло звернення.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Згідно записів військового квитка серії НОМЕР_2 від 26.04.2010, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 27.04.2010 до 26.04.2011, військову службу по мобілізації з 27.04.2014 до 24.09.2015 та військову службу по мобілізації під час дії воєнного стану з 24.02.2022 до 04.04.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.04.2023 №94 молодшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 24.03.2023 №89-РС (по особовому складу), виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. У наказі зазначено, що вислуга років у Збройних Силах України станом на 04.04.2023 становить: календарна - 00 роки, 11 місяців та 14 днів.

18.05.2023 військовою частиною НОМЕР_1 на ім`я позивача оформлено грошовий атестат № НОМЕР_4 , відповідно до якого вислуга років становить 11 місяців та 14 днів.

На підставі грошового атестата від 18.05.2023 №1486 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 16.05.2023 №1068, Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, з 05.04.2023 призначило позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На адвокатський запит представника позивача від 26.10.2023 до військової частини НОМЕР_1 щодо надання документів щодо дійсної вислуги років позивача, відповідач листом від 04.11.2023 №4373 повідомив, що на момент звільнення позивача його особова справа до військової частини не надходила, у зв`язку із чим неможливо врахувати вислугу років.

Не погоджуючись із обрахованою вислугою років під час звільнення з військової служби, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

На підставі ч.ч.2, 3 ст.9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

На підставі п.2 Розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому Наказ Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260), до щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

Суд зазначає, що спірним у цій справі зазначення у наказі про звільнення позивача з військової служби від 04.04.2023 №94, грошовому атестаті вислуги років 03 роки 02 місяці 19 днів, а також зазначення у довідці про грошове забезпечення надбавки за вислугу років 25%, для обрахунку пенсії.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначає Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм вбачається, що пенсія військовослужбовцям обчислюються з розміру грошового забезпечення, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №3-1).

Відповідно до п.2 Розділу 1 Порядку №3-1 заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.

На підставі п.2 Розділу 2 Порядку №3-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності додаються, зокрема, такі документи: подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (додаток 7 до цього Порядку); витяги з наказів про звільнення та (або) виключення зі списків особового складу (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню) або їх копії; розрахунок вислуги років для призначення пенсії / виписка з розрахунку вислуги років для призначення пенсії або їх копії (за винятком осіб, окремі періоди проходження служби яких не підлягають розголошенню); грошовий атестат та довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 8 до цього Порядку); документи, що підтверджують право на встановлення особі надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу.

Таким чином, під час призначення пенсії військовослужбовця уповноважений орган подає органу Пенсійного Фонду України документи, що стосуються проходження військової служби, у т.ч. розрахунок вислуги років.

Цей показник враховується для обчислення пенсії військовослужбовця.

Як установлено судом, на підставі грошового атестата від 18.05.2023 №1486 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 16.05.2023 №1068, Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, з 05.04.2023 призначило позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ.

У графі 3 вказаного грошового атестата значиться «надбавка за вислугу років до 04 квітня 2023 року нуль гривень». У довідці у графі «надбавка за вислугу років» значиться 0%.

При цьому, у згідно записів військового квитка серії НОМЕР_2 від 26.04.2010, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 27.04.2010 до 26.04.2011, військову службу по мобілізації з 14.08.2014 до 24.09.2015 та військову службу по мобілізації під час дії воєнного стану з 24.02.2022 до 04.04.2023.

Отже, загальна вислуга років позивача становить більше 3 років.

Відповідно до п.1 Розділу 4 Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків.

Отже, зазначення у наказі про звільнення позивача від 04.04.2023 №94 вислуги років у Збройних Силах України станом на 04.04.2023 - 00 років, 11 місяців та 14 днів, а також зазначення відсоткової надбавки за вислугу років 0% у грошовому атестаті від 18.05.2023 №1486 та довідці про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 16.05.2023 №1068, суд вважає необґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку наявні підстави визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його внести зміни у наказ від 04.04.2023 №94 в частині зазначенні вірної вислуги років - 03 роки 02 місяці 19 днів, а також у грошовий атестат від 18.05.2023 №1486 та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 16.05.2023 №1068, зазначивши відсоткову надбавку за вислугу років 25%.

Щодо вимог зобов`язати Міністерство оборони України розглянути звернення ОСОБА_1 від 23.11.2023 та звернення від 04.01.2024 №КО16658015 та надати відповідь за результатами розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Законом України від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР) «Про звернення громадян» врегульовані питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Відповідно до ст.3 Закону №393/96-ВР звернення громадян викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Частиною 1 ст.5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частинами 4, 5 ст.5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати (ч.7 ст.5 Закону №393/96-ВР).

Ст.7 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Як установлено судом та не заперечується сторонами, позивач 23.11.2023 звернувся на «гарячу лінію» Міноборони з питань невірно оформленого військовою частиною грошового атестату, а також 04.01.2024 за №КО16658015 звернувся на «гарячу лінію» Міноборони з питання тривалого розгляду раніше поданого звернення.

Так, відповідно до п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 (далі Положення №671) Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Відповідно до п. 3 Положення №671 основними завданнями Міноборони є: забезпечення формування та реалізація державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період щодо організації в силах оборони заходів оборонного планування та визначення засад воєнної, військової кадрової та військово-технічної політики у сфері оборони; здійснення військово-політичного та адміністративного керівництва Збройними Силами; забезпечення формування та реалізація державної політики з питань національного спротиву; здійснення в установленому порядку координації діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування щодо підготовки держави до оборони; забезпечення в межах повноважень, передбачених законом, реалізації державної політики з оборонних питань, що пов`язані з використанням повітряного простору України та захистом суверенітету держави; координація діяльності Держспецтрансслужби для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в особливий період.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України визначений Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735 (далі Інструкція № 735).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції № 735 усні звернення громадян безпосередньо розглядаються посадовими особами органів військового управління, військових частин під час особистого прийому громадян, який проводиться згідно із затвердженим графіком або за допомогою засобів зв`язку через визначені контактні центри, телефонні «гарячі лінії». Якщо розв`язати порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, то вони розглядаються в тому самому порядку, що й у разі письмового звернення. Про результати розгляду звернення робиться відмітка в реєстраційно-контрольній картці (комп`ютерному реєстрі, журналі обліку).

Створення та порядок роботи контактних центрів, телефонних «гарячих ліній», «телефонів довіри» визначається за рішеннями керівників органів військового управління та здійснюється з метою встановлення додаткових гарантій реалізації права громадян на звернення з питань, що належать до компетенції Міністерства оборони України та Збройних Сил України, проведення роз`яснювальної роботи та консультування.

Прийом усних звернень громадян на контактні центри, телефонні «гарячі лінії», «телефони довіри» Міністерства оборони України та Збройних Сил України проводиться відповідно до визначених графіків роботи, розміщених на офіційному сайті Міністерства оборони України у рубриці «Гарячі лінії» та у підрозділі «Телефони довіри» у рубриці «Контакти».

Усі усні телефонні звернення громадян, що потребують додаткового вивчення, реєструються в день їх надходження в журналах встановленого зразка, а також у системі електронного документообігу Міністерства оборони України (СЕДО-М) шляхом унесення інформації до електронних реєстраційних карток.

Звернення громадян, в яких порушено питання довідкового чи консультативного характеру, які не потребують додаткового вивчення, розглядаються безпосередньо під час спілкування з громадянами шляхом проведення консультацій, надання роз`яснень.

Усі звернення, на які надаються усні консультації, роз`яснення, реєструються в окремому електронному журналі «Усні звернення».

У разі якщо зміст звернення громадянина містить ненормативну лексику, образи, заклики до розпалювання національної, расової, релігійної ворожнечі, службова особа, яка забезпечує роботу телефонної «гарячої лінії», має право припинити спілкування з ним.

Строк розгляду звернень, які надійшли на контактні центри, телефонні «гарячі лінії», «телефони довіри», не повинен перевищувати строки, визначені частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

За результатами роботи зі зверненнями громадян, що надійшли на контактні центри, телефонні «гарячі лінії» Міністерства оборони України та Збройних Сил України, відповідальні підрозділи та посадові особи за потреби надають на розгляд керівництву Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління Збройних Сил України доповіді, інформаційно-аналітичні довідки.

Згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції № 735 відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.

Відповідно до п. 14 Розділу ІІ Інструкції № 735 щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України Про звернення громадян.

Відповідно до п.7 Розділу ІІІ Інструкції № 735 відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Суд встановив, що відповідно до листа Управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації Міноборони від 20.02.2024 №220/63/161, звернення позивача на «гарячу лінію» Міноборони від 23.11.2023 переадресовано до «гарячої лінії» Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Звернення позивача на «гарячу лінію» Міноборони від 04.01.2024 за дорученням Державного секретаря Міноборони було направлено для опрацювання до Адміністративного управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Таким чином, на переконання суду, Міноборони вжило всіх передбачених Законом №393/96-ВР та Інструкцією №735 заходів щодо розгляду звернень позивача органами військового управління, а тому у спірному випадку бездіяльність Міноборони відсутня.

Отже, у цій частині позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз.1 ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд врахував, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач не подав суду жодного доказу.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, відсутні підстави для їх стягнення на користь позивача.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо внесення змін до наказу від 04.04.2023 №94 в частині зазначення вислуги років ОСОБА_1 03 роки 02 місяці 19 днів, а також до грошового атестату від 18.05.2023 №1486 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 16.05.2023 №1068 в частині зазначення відсоткової надбавки за вислугу років ОСОБА_1 25%.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) внести зміни до наказу від 04.04.2023 №94, зазначивши вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 03 роки 02 місяці 19 днів, а також до грошового атестату від 18.05.2023 №1486 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 16.05.2023 №1068, зазначивши відсоткову надбавку за вислугу років ОСОБА_1 25%, та надати ці документи ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ