Справа № 160/1912/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/1912/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 р. (суддя Савченко А.В.) в адміністративній справі №160/1912/24 за позовом ОСОБА_1 до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Державна установа «Дніпровська виправна колонія №89», про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Брагінець Р.Р. щодо належного та своєчасного примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 по справі №160/17968/22 в частині стягнення з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» середнього заробітку (грошового забезпечення) за період проходження військової служби, а саме: з 01.09.2021 по 18.07.2022 у сумі 76153,22 грн.; зобов`язати державного виконавця відділу ДВС Брагінець Р.Р. вчинити усі необхідні і передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі та інші дії у виконавчому провадженні №72216722, спрямовані на належне та своєчасне примусове виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 по справі №160/17968/22 в частині стягнення з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за період проходження військової служби, а саме: з 01.09.2021 по 18.07.2022 у сумі 76153,22 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що висновки суду першої інстанції зроблені без надання оцінки матеріалам виконавчого провадження №72216722. Скаржник стверджує, що дії державного виконавця, направлені на виконання вимог виконавчого документу, проведені у повній відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема Закону України "Про виконавче провадження". На вимогу державного виконавця на користь ОСОБА_1 перераховані кошти в розмірі 6777,63 грн., винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника, направлена заява на адресу Державної казначейської служби України про виконання виконавчого документу. Відсутність додаткового фінансування витрат на сплату грошового забезпечення у справі № 160/17968/22 унеможливило вчасне та у повному обсязі виплату коштів боржником - Державною установою "Дніпровська виправна колонія (№89)" на користь стягувача ОСОБА_1 .

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обгрунтоване. Позивач вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність посилання на конкретні порушення норм матеріального та процесуального права, які допущені судом першої інстанції. Натомість, державним виконавцем не вжиті усі заходи, спрямовані на примусове виконання виконавчого листа №160/17968/22, не здійснив повний розшук майна боржника, не перевірив наявність майна за даними балансу, порушив терміни вчинення виконавчих дій, не надав докази направлення постанови про арешт коштів до банківських установ, ДКС України, а також докази направлення платіжних інструкцій на списання коштів, не здійснив реєстрацію обтяжень майна, не викликав посадових осіб боржника, не склав протокол про адміністративне правопорушення за статтею 188-13 Кодексу України про адміністративній правопорушення щодо посадових осіб боржника та не передав його для розгляду начальнику органу державної виконавчої служби.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від Державної установи «Дніпровська виправна колонія №89» до апеляційного суду не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 у справі №160/17968/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, стягнуто з Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за період проходження військової служби, а саме: з 01.09.2021 року по 18.07.2022 року у сумі 76153,22 грн. (сімдесят шість тисяч сто п`ятдесят три гривні двадцять дві копійки). Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 160/17968/22 залишено без змін. На виконання рішення від 24.01.2023 у справі №160/17968/22 Дніпропетровським окружним адміністративним судом 27 червня 2023 року видано виконавчі листи. Постановою державного виконавця відділу ДВС від 11.07.2023 відкрито виконавче провадження №72216722 з виконання виконавчого листа №160/17968/22.

Позивач, вважаючи, що державний виконавець не вчиняє усі необхідні і передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, звернувся до суду із позовною заявою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не здійснив усі належні заходи щодо примусового виконання рішення, доказів до суду про здійснення ним заходів щодо належного та своєчасного примусового виконання рішення не надав, про причини неможливості надання таких доказів не повідомив.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Скаржник стверджує, що суд першої інстанції ухвалив оскаржене рішення без надання оцінки матеріалам виконавчого провадження №72216722.

За результатом перевірки наведеного доводу колегія суддів встановила, що ухвалою від 09 лютого 2024 р. суд першої інстанції зобов`язав Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), тобто відповідача по справі, в строк до 15.02.2024 подати відзив на позов (у разі заперечення проти позову) та засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №72216722. Цією ж ухвалою суд призначив справу до розгляду на 16.02.2014 о 14:00 у судовому засіданні (а.с.19.20).

13 лютого 2024 р. через систему "Електронний суд" відповідач подав суду клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату з підстави неотримання позовної заяви та неможливості, у зв`язку із цим, підготувати відзив (а.с.39,40).

16 лютого 2024 р. через систему "Електронний суд" відповідач направив до суду письмові пояснення з приводу пред`явленого позову, до яких додав копії платіжних інструкцій № 277 та № 278 на підтвердження часткової оплати боржником суми на виконання виконавчого листа №160/17968/22 (а.с.55-59).

Таким чином, у встановлений судом першої інстанції строк відповідач відзив на позов не направив, засвідчену вірності оригіналу копію виконавчого провадження №72216722 в якості доказу по справі суду першої інстанції не надав.

Доводи відповідача про неотримання позовної заяви і відкладення, у зв`язку із цим, розгляду справи, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки, по-перше, позовна заява направлена до електронного кабінету відповідача ще 22.01.2024 (а.с.30), по-друге, жодних причин, які могли бути визнані судом поважними для відкладення розгляду справи, відповідач не навів, по-третє, справа з приводу оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця (стаття 287) віднесено Кодексом адміністративного судочинства України до категорії термінових, особливості розгляду якої визначені параграфом 2 Глави ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вчиняв процесуальні дії виключно у відповідності до зазначених процесуальних норм, зважаючи на терміновий характер справи. Відповідач, у свою чергу, вимоги суду першої інстанції про надання доказів проігнорував.

Колегія суддів звертає увагу, що копія матеріалів виконавчого провадження №72216722 надані відповідачем лише до суду апеляційної інстанції разом із апеляційною скаргою.

За приписами частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Скаржником (відповідачем) не наведено жодних доводів на підтвердження неможливості подання копії матеріалів виконавчого провадження до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене вище процесуальне обмеження, колегія суддів не приймає та не досліджує в якості доказів по справі копії матеріалів виконавчого провадження, які надані відповідачем на стадії апеляційного провадження. Застосування положень частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, на переконання колегії суддів, не порушує принцип офіційного з`ясування обставин у справі, оскільки в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу). Також, згідно частини 6 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Крім того, адміністративне судочинство України має на меті ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частини 1 статті 2 Кодексу) і не має на увазі допомогу суб`єкту владних повноважень у доведенні правомірності його рішень, дій, бездіяльності, які є предметом спору.

Зважаючи на дію в адміністративному судочинстві принципу презумпції вини суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги неспроможними та такими, що не є підставами для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції,

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 р. в адміністративній справі №160/1912/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 23 квітня 2024 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.І. Малиш

суддя О.О. Круговий