Справа № 280/1799/24
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Справа № 280/1799/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі-позивач) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 49908,47 грн. з орендної плати з фізичних осіб.

Ухвалою суду від 29.02.2024 відкрито спрощене провадження у справі, а розгляд справи призначено без виклику сторін.

24.04.2024 від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 7743,29 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що за ФОП ОСОБА_1 на даний час обліковується податковий борг в розмірі 7743,29 грн. з орендної плати з фізичних осіб. Позивач вказує, що відповідачу у встановленому порядку направлено вимогу про сплату боргу, проте, у добровільному порядку відповідачем податковий борг не погашено.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що ним не отримувались від контролюючого органу податкові повідомлення рішення щодо сплати орендної плати за землю, у зв`язку з чим обов`язок сплати коштів відсутній. Також, відповідач вказував на те, що земельна ділянка набута ним як фвзичною особою, а не як фізичною особою підприємцем, а тому вимоги до нього як до ФОП є безпідставними. Крім того, позивач вказував на те, що ним за 2022 та 2023 роки подано уточнені розрахунки в яких зменшено визначене нарахування податкового зобов`язання. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що вищезазначений податковий борг, виник з таких підстав.

Так, відповідачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № за 2022 рік, в якій визначено податкове зобов`язання за 2022 рік у сумі 39428,72 грн., з помісячною сплатою 3285,73 грн. з січня по листопад та 3285,69 грн. за грудень 2022 року.

Також, відповідачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № за 2023 рік, в якій визначено податкове зобов`язання за 2023 рік у сумі 45343,02 грн., з помісячною сплатою 3778,59 грн. з січня по листопад та 3778,53 грн. за грудень 2023 року.

Позивач в позовній заяві зазначає, що: «… Згідно інтегрованої картки платника податків з орендної плати з фізичних осіб, податковий борг становить: 3285,69 грн.(нараховано по декларації №) 1,24 грн. (сплачено) + 45343,02 грн.(нараховано по декларації №) + 1281,00 грн. (пеня) = 49908,47 грн…».

Тобто, фактично в позовній заяві позивач вказує про несплату відповідачем зобов`язання за 2022 рік в розмірі 3285,69 грн. (грудень місяць 2022 року) та повністю за 2023 рік в розмірі 45343,02 грн.

Відповідно до п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Отже, посилання відповідача на те, що він не отримував податкове повідомлення рішення щодо плати за землю є безпідставними, оскільки відповідач самостійно подав до контролюючого органу податкові декларації, а тому сплата зобов`язання мала відбуватися щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем до контролюючого органу було подано уточнюючі податкові декларації за 2022 рік та за 2023 рік, в яких відповідачем зменшено до 0 грн. зобов`язання за період березень грудень 2022 року та за весь 2023 рік.

Відповідно до наданих до відзиву квитанцій, зазначені уточнюючі податкові декларації були прийняті контролюючим органом.

За таких обставин вимога позивача про сплату відповідачем податкового зобов`язання за 2022 рік в розмірі 3285,69 грн. (грудень місяць 2022 року) та повністю за 2023 рік в розмірі 45343,02 грн. є безпідставною, оскільки за зазначений період зобов`язання за деклараціями (з урахуванням уточнень) становить 0 грн.

При цьому, позивач не надає до суду відповіді на відзив, у якій було б спростовано самостійне зменшення відповідачем зобов`язання з плати за землю.

Згідно зі статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166, ) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанцій.

Суддя І.В. Новікова