Справа № 580/3571/19
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року

м. Київ

справа №580/3571/19

провадження № К/9901/6966/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Яроша Д.В.,

представника позивача - Лук`яненко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу

за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Смілянська міська рада, про визнання протиправними та скасування постанов, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 (головуючий суддя - Тимошенко В.П.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 (головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді - Степанюк А.Г., Федотов І.В.) у справі №580/3571/19,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2019 року Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» (далі - позивач, КП «Смілакомунтеплоенерго») звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби (далі - відповідач), в якому просило суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019, винесену з виконання постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №59224721;

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60467164 від 31.10.2019.

2. В обґрунтування позову позивач вказував, що ним як боржником у виконавчому провадженні станом на 01.10.2019 частково сплачено борг на користь ПАТ "Черкасигаз", а тому сума виконавчого збору, зазначена у спірній постанові про відкриття виконавчого провадження, має бути меншою. Крім того, позивач вказував, що при винесенні постанови про арешт коштів боржника державний виконавець всупереч вимогам пункту 7 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» не з`ясував, які рахунки є спеціальними, які використовуються для виплати заробітної плати, які мають спеціальний режим використання.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020, позов задоволено повністю.

4. На підставі встановлених обставин справи, а також наявних у справі доказів, суди попередніх інстанцій виходили з того, що сума виконавчого збору у розмірі 10% від суми, за якою сплинув строк розстрочення виконання позивачем рішення суду, за кожний місяць, згідно графіку станом на 1 число місяця, що слідує за розрахунковим періодом розстрочення, станом на 21.10.2019 (день звернення стягувача про повернення виконавчого документа) у КП «Смілакомунтеплоенерго» повинна була бути: 1 001 760,32 (липень 6716,02 грн + серпень 89 282,44 грн + вересень 905 761,86 грн), а не як зазначено в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження 1 167 259,79 грн.

5. Поряд з цим, суди попередніх інстанцій зауважили, що за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Судами було встановлено, що позивач самостійно сплачував кошти у відповідності до прийнятої ухвали Господарського суду Черкаської області про розстрочення виконання рішення від 12.06.2019. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначав, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду, а тому визнав спірну постанову про відкриття виконавчого провадження такою, що винесена з порушенням статей 27, 37, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження».

6. З приводу спірної постанови про накладення арешту на кошти боржника, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона винесена з порушенням, зокрема, статті 48, Закону України «Про виконавче провадження», оскільки арешт було накладено на рахунки, які мають спеціальний режим використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

7. Суд апеляційної інстанції підтримав зазначені висновки та вказав, що посилання відповідача про прийняття банками до виконання постанови про арешт коштів боржника та неповідомлення державного виконавця про цільове призначення рахунку не свідчить про правомірність оскаржуваної постанови про арешт коштів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень) на неї

8. Не погодившись із прийнятими у справі судовими рішеннями, Міністерство юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій (з урахуванням касаційної скарги в уточненій редакції), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 у справі №580/3571/19, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

9. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення прийняті без врахування висновків, викладених Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 12.03.2020 у справі №697/154/17, відповідно до яких на стадії відкриття виконавчого провадження державний виконавець не може з`ясовувати питання про те, чи виконано рішення суду, тощо.

10. Також скаржник указує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме в частині правомірності винесення постанови про накладення арешту на рахунки боржника, які мають спеціальний режим використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Відповідач вказує на те, що інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, банках та інших державних установ, на які законом покладено обов`язок інформувати виконавця про наявність спеціальних рахунків, кошти на яких не підлягають арешту. За твердженнями відповідача, йому така інформація не надходила.

11. У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає доводи касаційної скарги безпідставними, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

12. Із заявою до Верховного Суду звернулася також Смілянська міська рада, в якій просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

13. Касаційна скарга Міністерства юстиції України до Верховного Суду надійшла 11.03.2020.

14. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2020 для розгляду справи №580/3571/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

15. Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі підпунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

16. Ухвалою Верховного Суду від 26.10.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

17. Ухвалою Верховного Суду від 21.03.2024 справу призначено до касаційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 квітня 2024 року на 15:00 год, про що сторін було належно повідомлено. З відомостей КП ДСС (Комп`ютерна програма «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що електронний примірник указаної ухвали та повістки про виклик до Суду були доставлені в Електронні кабінети учасників справи 22 березня 2024 року.

18. В судове засідання 16 квітня 2024 року з`явилися представники позивача та представник третьої особи. Представники позивача підтримали позицію, висловлену у відзиві на касаційну скаргу, оскаржувані судові рішення вважали законними та обґрунтованими та просили їх залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Такої ж позиції притримувався представник третьої особи. В указане судове засідання не з`явився представник відповідача, однак був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду його касаційної скарги.

19. У судовому засіданні 16 квітня 2024 року усною ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати оголошено перерву до 23 квітня 2024 року на 15:00 год, про що сторін було належно повідомлено. Електронний примірник повістки про виклик до Суду на 23 квітня 2024 року був доставлений в Електронні кабінети учасників справи, однак в судове засідання представник касатора повторно не з`явився.

20. Вислухавши думку учасників справи, що з`явилися в судове засідання, Суд на місці ухвалив розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

21. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.05.2019 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Є. на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 09.01.2019 у справі № 925/840/18 згідно з судовим наказом від 29.03.2019 відкрито виконавче провадження №59224721 про стягнення з Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» на користь публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Черкасигаз» 34 384 317,94 грн заборгованості та 589 325,57 грн судового збору.

22. Після відкриття виконавчого провадження позивач звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду відразу, враховуючи негативний фінансовий стан, сезонний характер роботи підприємства, підготовку до опалювального сезону 2019-2020 років у міжсезоння, та уникнення зриву опалювального сезону 2019-2020 років, а відповідно і соціальної напруги.

23. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12.06.2019 у справі №925/840/18 заяву про розстрочення рішення задоволено частково, розстрочено виконання рішення на шість місяців.

24. 31 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В., на підставі листа від 21.10.2019 за підписом голови правління ПАТ «По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз» Буяна С.І. щодо повернення виконавчого документа без подальшого виконання, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

25. 31 жовтня 2019 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60467164/14, відповідно до якої з КП «Смілакомунтеплоенерго» стягується на користь держави виконавчий збір в розмірі 1 167 259,79 грн.

26. В той же день відповідачем винесена постанова про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 1 167 259,79 грн.

27. Станом 01.10.2019 позивачем частково сплачено борг на користь ПАТ "Черкасигаз" в сумі 2 629 890,91 грн. З розрахунками судів попередніх інстанцій, сума виконавчого збору у розмірі 10% від суми, за якою сплинув строк розстрочення виконання рішення суду, за кожний місяць згідно графіку станом на 1 число місяця, що слідує за розрахунковим періодом розстрочення, станом на 21.10.2019 (день звернення стягувача про повернення виконавчого документа) у КП «Смілакомунтеплоенерго» повинна була бути такою: 1 001 760,32 (липень 6716,02 грн + серпень 89 282,44 грн + вересень 905 761,86 грн).

28. КП «Смілакомунтеплоенерго» має 10 розрахункових рахунків у фінансових установах, зокрема:

- 2 відкрито у АТ "УкрСиббанк", а саме UA №89301 - (госпрозрахунковий), за яким здійснюються банківські операції по виплаті заробітної плати, оплата податків та зборів до місцевого та державного бюджетів, закупівля матеріалів на адміністративні витрати, оплата щомісячних платежів по реструктуризації заборгованості газопостачальним компаніям та ін. та №9300 - (спец рахунок) для виплати страхових внесків;

- 5 відкрито в АТ "Ощадбанк", а саме №9065, №9065, №9065 - рахунки із спеціальним режимом використання на виконання постанови КМУ від 18.06.2014 №217 для розрахунків з НАК "Нафтогаз України", де розподіл коштів здійснюється НКРЕКП; №9065 - (госпрозрахунковий) не використовується підприємством та № 9065 - рахунок із спеціальним режимом використання на виконання інвестиційних програм згідно Постанови КМУ від 09.10.2013 №750, відповідно до договору банківського рахунку №103-141223 від 03.11.2017 та договору банківського рахунку №104-122040 від 04.03.2019;

- 1 відкрито в ПАТ "Укргазбанк" - підприємством не використовується;

- 2 відкрито в Державній казначейській службі - рахунки із спеціальним режимом використання для здійснення електронного адміністрування ПДВ та на виконання Постанови КМУ від 04.03.2002 №256.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

29. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

30. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

31. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття даного касаційного провадження та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

32. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

33. Відповідно до частини третьої статті 18 Закону, виконавець має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3); накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункт 7), тощо.

34. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

35. Відповідно до частини третьої статті 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

36. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що сума виконавчого збору у розмірі 10% від суми, за якою сплинув строк розстрочення виконання рішення суду, за кожний місяць згідно графіку станом на 1 число місяця, що слідує за розрахунковим періодом розстрочення, станом на 21.10.2019 (день звернення стягувача про повернення виконавчого документа) у КП «Смілакомунтеплоенерго» повинна була становити 1 001 760,32 (липень 6716,02 грн + серпень 89 282,44 грн + вересень 905 761,86 грн). Натомість, відповідач у постанові про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2019 №60467164/14 указав, що з КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягає стягненню на користь держави виконавчий збір в розмірі 1 167 259,79 грн.

37. Скаржник вважає, що при прийнятті спірної постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки не мав інформації щодо виконання боржником ухвали господарського суду Черкаської області від 12.06.2019 у справі №925/840/18. Відповідач стверджує, що апеляційний суд при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, відповідно до якої перевірка факту виконання рішення суду поза межами виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» не передбачена, та на стадії відкриття виконавчого провадження державний виконавець не може з`ясовувати питання про те, чи виконано рішення суду. Відповідач посилається на постанову Верховного Суду у справі №697/154/17, якою визнано правомірною постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

38. Аналізуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 у справі №697/154/17 дійшов висновків, що на стадії відкриття виконавчого провадження державний виконавець не може з`ясовувати питання про те, чи виконано рішення суду. На цьому етапі він повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідає виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону України «Про виконавче провадження» чи надано усі необхідні документи. Відтак якщо немає підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, він відкриває виконавче провадження. А перевірка виконання рішення суду здійснюється вже після відкриття виконавчого провадження.

39. Верховний Суд звертає увагу, що питання подібності правовідносин неодноразово було предметом дослідження Верховним Судом.

40. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин важливо встановити критерії її визначення. Велика Палата Верхового Суду звертала увагу на те, що слово «подібний» в українській мові має такі значення: такий, який має спільні риси з ким-, чим-небудь, схожий на когось, щось; такий самий; такий, як той (про якого йде мова).Тому термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші.

41. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 389 (пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України; пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України) та пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України (пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України; пункту 5 частини першої статті 339 КАС України) таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

42. Подібність спірних правовідносин, виявлена одночасно за трьома критеріями, означатиме тотожність цих відносин (однакового виду суб`єкти, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього). Але процесуальний закон не вимагає встановлювати тотожність. У визначених випадках необхідно встановити подібність правовідносин (відносин), що з огляду на значення слова «подібний» не завжди означає тотожність.

43. Якщо у різних справах вважати подібними лише ті правовідносини, у яких тотожними (однаковими) є предмети та підстави позову, встановлені судами обставини, а також матеріально-правове регулювання, то можливість звернення з касаційною скаргою з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України (пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України) була би вкрай обмеженою та не відповідала би ролі Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики (частина третя статті 125 Конституції України, частина перша статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

44. Отже, у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

45. Виходячи з наведеного, Верховний Суд вважає, що обставини справи №697/154/17 не є подібними з обставинами у даній справі, а тому висновки Верховного Суду, наведені відповідачем у касаційній скарзі, не були обов`язковими для застосування у цій справі.

46. Так, у справі №697/154/17, як вбачається з інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем на виконання виконавчого листа, виданого судом про зобов`язання відповідача відновити позивачу виплату пенсії за віком. На переконання Верховного Суду, за вказаних обставин, до моменту відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не може користуватися правами, наданими йому Законом України «Про виконавче провадження», а отже він був позбавлений можливості з`ясовувати питання про те, чи виконано рішення суду, у зв`язку з чим Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність винесеної постанови про відкриття виконавчого провадження.

47. Разом з тим, у цій справі виконавче провадження було відкрито на виконання постанови про стягнення виконавчого збору, яка була у виконавчому провадженні. Такі обставини не виключають наявності у державного виконавця прав та обов`язків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, можливості перевірки виконання рішення суду. Відтак, державний виконавець, отримавши від стягувача заяву про повернення виконавчого документа, має використовувати повноваження щодо перевірки виконання рішення суду, надані йому законом.

48. Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від №512/5 від 02.04.2012 (далі - Інструкція), згідно пункту 1 Розділу І якої, вона розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

49. Так, відповідно до змісту пункту 21 розділу ІІІ Інструкції у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

50. Тобто, зазначений обов`язок виконавця передбачає з`ясування ним суми, яку фактично стягнуто під час здійснення ним виконавчих дій та залишок нестягнутої суми.

51. З урахуванням викладеного, Верховний Суд зазначає, що відмінність встановлених обставин порівнюваних справ свідчить про те, що правовідносини у них не є подібними. Зазначені обставини дають підстави стверджувати, що доводи касаційної скарги щодо незастосування апеляційним судом висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.03.2020 у справі №697/154/17, є помилковими.

52. А тому, не знаходять свого підтвердження доводи касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, виходячи із пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

53. Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

54. Колегія суддів вважає за необхідне додатково звернути увагу на висновок Верховного Суду у постанові від 30.06.2021 у справі №460/2478/19, згідно якого у випадках передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

55. Повертаючись до матеріалів справи, встановивши що сума виконавчого збору у розмірі 10% від суми, за якою сплинув строк розстрочення виконання позивачем рішення суду повинна була становити 1 001 760, 32 грн, а не 1 167 259, 79 грн., як визначив державний виконавець, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про невідповідність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та необхідність її скасування в цілому.

56. У касаційній скарзі відповідач не навів доводів на спростування висновків судів попередніх інстанцій щодо неправильного розрахунку суми виконавчого збору у цій частині оспорюваної постанови. Отже, висновки судів попередніх інстанцій у цій частині є правильними.

57. Разом із цим, колегія суддів не може погодитися з позицією судів першої та апеляційної інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови державного виконавця в повному обсязі, ураховуючи, що під час розгляду справи судами не встановлено порушення державним виконавцем вимог Закону у частині визначення розміру виконавчого збору у сумі 1 001 760, 32 грн.

58. Помилкове скасування судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, рішення суб`єкта владних повноважень у частині, незаконність/протиправність якої не встановлено під час судового розгляду, свідчить про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування судових рішень в зазначеній частині відповідно до статті 351 КАС України із прийняттям нового судового рішення.

59. З урахуванням наведеного, враховуючи, що сума, сума виконавчого збору у розмірі 10% від суми, за якою сплинув строк розстрочення виконання позивачем рішення суду повинна була становити 1 001 760,32 грн, а не 1 167 259,79 грн., то постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019 потрібно скасувати в частині стягнення з боржника Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» на користь держави виконавчого збору в розмірі 165 499, 47 грн. (1 167 259, 79 грн - 1 001 760, 32 грн).

60. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені скаржником доводи частково знайшли своє підтвердження, що обумовлює наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень в частині, що стосується постанови про відкриття виконавчого провадження.

61. Колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019 в частині стягнення з боржника КП «Смілакомунтеплоенерго» виконавчого збору в розмірі 165 499, 47 грн. Разом із цим, позов про скасування цієї постанови в цілому, тобто в частині стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1 167 259,79 грн задоволенню не підлягає, позаяк підстав для цього судами не встановлено.

62. Подібний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 16.11.2023 у справі №640/25130/19.

Щодо постанови про накладення арешту

63. Виходячи із доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, виходячи із пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач, серед іншого, стверджує, що чинним законодавством обов`язок інформувати виконавця про наявність спеціальних рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, покладений на банки та інші фінансові установи, в яких відкриті такі рахунки, та вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо правомірності винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на рахунки боржника, які мають спеціальний режим використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

64. Так, відповідно до частин першої, третьої статті 52 Закону інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

65. Поряд з цим, як зазначено у частині другій статті 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

66. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

67. Згідно матеріалів справи видно, що Смілянська міська рада повідомляла Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо рахунків, на які було накладено арешт та просила зняти такий арешт з коштів.

68. Колегія суддів звертає увагу, що, аналізуючи, зокрема, положення статей 48 та 59 Закону, Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 у справі №340/1018/19 висловив позицію, що виконавчою службою не може накладатися арешт на рахунки зі спеціальним режимом (у цій справі йшлося про рахунки для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України), а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

69. Указана позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 29.01.2020 у справі №820/5422/17, від 10.09.2020 у справі №340/3042/19, від 23.09.2020 у справі №826/16275/16, та колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

70. Таким чином, виходячи зі встановлених у цій справі обставин та рахунків позивача із спеціальним режимом використання, на які, в тому числі, було накладено арешт виконавчою службою, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60467164 від 31.10.2019 є протиправною.

71. Отже, доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, виходячи із пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, не знайшли свого підтвердження, з огляду на вже сформовані висновки Верховним Судом та мотиви судів попередніх інстанцій, які таким висновкам не суперечать.

72. Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

73. Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

74. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

75. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

76. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття даного касаційного провадження, Верховний Суд встановив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

77. З урахуванням наведених у цій постанові висновків, касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувані судові рішення скасувати в частині визнання протиправною і скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019, та прийняти у цій частині позовних вимог нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

78. З огляду на результат касаційного розгляду, інші судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 242, 341, 344, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби задовольнити частково.

2. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 у справі №580/3571/19 в частині визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019, - скасувати.

3. Прийняти у цій частині позовних вимог нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №60467164 від 31.10.2019 в частині стягнення з боржника КП «Смілакомунтеплоенерго» виконавчого збору в сумі 165 499, 47 грн.;

В іншій частині цієї позовної вимоги відмовити.

4. В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2020 у справі №580/3571/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується

В повному обсязі судове рішення складено 24 квітня 2024 року.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду