Справа № 600/6136/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/6136/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а саме: за 2022 рік - 30 календарних днів чергової оплачуваної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки, а за період з 12.01.2017 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 03.02.2023 - додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення (заробітної плати), як учаснику бойових дій, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а саме: за 2022 рік - 30 календарних днів чергової оплачуваної відпустки, та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки, а за період з 12.01.2017 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 03.02.2023 - додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення (заробітної плати), як учаснику бойових дій, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області (далі відповідач). Під час проходження служби, відповідач не нарахував та не виплатив йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпусток, а саме: за 2022 рік - 30 календарних днів чергової оплачуваної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки, а за період з 12.01.2017 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 03.02.2023 додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення, як учаснику бойових дій.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його право на належний соціальний захист.

За вказаною позовною заявою, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Національної поліції в Херсонській області (далі - відповідач) подало до суду відзив, в якому просило відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. В обґрунтування заперечень відповідач, серед іншого, вказував, що посилання позивача на положення КЗпП України та Закон України «Про відпустки» є безпідставним, оскільки за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, спеціальними нормами, що регулюють правовідносини позивача із відповідачем щодо питань виплати грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні є Закон України "Про Національну поліцію" та Порядок № 260.

Питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами пункту 8 розділу III Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою та саме зазначені норми підлягають застосуванню до спірних правовідносин

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у 2023 році позивачу виплачена грошова компенсація за невикористану додаткову оплачувану відпустку в повному обсязі.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області.

Згідно посвідчення встановленої форми, позивач є учасником бойових дій.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Херсонській області № 44 о/с від 03.02.2023, у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), позивач звільнений зі служби в поліції з 03.02.2023 з посади заступника начальника відділу кримінального аналізу Головного управління Національної поліції в Херсонській області. Вислуга на дату звільнення складає: у календарному обчисленні - 25 років 05 місяць 20 днів; у пільговому обчисленні 34 роки 00 місяців 05 днів. Невикористана частина відпустки складає 4 доби та додаткової відпустки зі збереженням заробітної плати (грошового забезпечення) як учаснику бойових дій за 2022 та 2023 роки складає 28 діб (а.с. 8, 39).

Позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив надати інформацію про невикористані основні та додаткові відпустки за періоди проходження служби в поліції.

Управління кадрового забезпечення ГУНП в Херсонській області листом від 30.08.2023 повідомило позивача, зокрема, що в ГУНП в Херсонській області ОСОБА_1 проходив службу в поліції з 15.06.2016 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 03.02.2023. У зв`язку зі збройною агресією рф та тимчасовою окупацією Херсонської області, а також передислокацією ГУНП в Херсонській області в безпечне місце, надати інформацію щодо використання відпусток ОСОБА_1 у період з 15.06.2016 по 31.12.2021 відсутня можливість.

У листі також зазначено, що за наявною у ГУНП в Херсонській області інформацією ОСОБА_1 за 2022 рік невикористано 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки. Невикористана частина щорічної основної відпустки за 2023 рік складає 3 доби та додаткова оплачувана відпустка за 2023 рік складає 1 доба (а.с. 9).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткових оплачуваних відпусток, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Закон України "Про відпустки" від 15.11.96 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР).

Соціальний захист поліцейських регулюється Законом України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон № 580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 92 Закону № 580-VIII, поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частиною 2 ст. 93 вищевказаного Закону передбачено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів (ч. 3 ст. 93 Закону № 580-VIII).

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби. Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році.

Частиною 10 вказаної статті Закону № 580-VIII передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок № 260), які визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України.

Пунктом 8 розділу III Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Отже, право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України, тому особу не може бути позбавлено такого права.

Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, передбачені положеннями Закону № 580-VIII, при цьому, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року.

Разом з тим, не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав у попередньому календарному році, водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

В наступному календарному році, у тому числі й за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку. Відпустки за попередні роки які невикористані поліцейським в році звільнення не можуть бути залишені без розрахунку (виплати грошової компенсації), адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Таким чином, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції України, їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

У справах № 818/1276/17, № 820/5122/17 Верховний Суд зазначив, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані спеціальними нормами, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин без врахування загальних норм, визначених КЗпП України та Законом № 504/96-ВР, а тому виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

Крім того, Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 по справі № 160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого у зазначених вище рішеннях суду та підтримав позицію, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, за всі роки служби.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, за всі роки служби.

Матеріалами справи підтверджується, що в Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області позивач проходив службу в поліції у період з 15.06.2016 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 03.02.2023.

Згідно інформації Управління кадрового забезпечення ГУНП в Херсонській області, наданої у формі листа від 30.08.2023, позивачем за 2022 рік невикористано 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки. Невикористана частина щорічної основної відпустки за 2023 рік складає 3 доби та додаткова оплачувана відпустка за 2023 рік складає 1 доба.

Поряд з цим, у листі зазначено, що у зв`язку зі збройною агресією рф та тимчасовою окупацією Херсонської області, а також передислокацією ГУНП в Херсонській області в безпечне місце, надати інформацію щодо використання відпусток позивачем у період з 15.06.2016 по 31.12.2021 відсутня можливість (а.с. 9).

Під час розгляду справи по суті, відповідач не надав до суду інформацію та докази використання відпусток позивачем у період з 15.06.2016 по 31.12.2021.

Із змісту інформації УФЗБО ГУНП в Херсонській області від 11.10.2023 видно, що підполковнику поліції, заступнику начальника відділу кримінального аналізу ГУНП в Херсонській області ОСОБА_1 відповідно до наказу ГУНП про звільнення від 03.02.2023 № 44 о/с була нарахована та виплачена невикористана частина відпустки - 4 доби та додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати (грошового забезпечення) як учаснику бойових дій за 2022 та 2023 роки у кількості 28 діб. Виплата компенсації за невикористані дні відпустки була разом з грошовим забезпеченням за період з 01 по 03 лютого 2023 року склала у сумі 24755,31 грн (до виплати), в т.ч.: 22495,69 грн компенсація (а.с. 41).

Дослідженням витягу відомості на виплату грошового забезпечення за лютий 2023 року АБ «Укргазбанк» та платіжної інструкції № 229 від 06.02.2023 встановлено, що позивачу 06.02.2023 проведено виплату грошового забезпечення за лютий 2023 року на загальну суму 24755,31 грн, в т.ч.: компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 22495,69 грн (а.с. 41 на звороті, 42).

Дослідженням повідомлення № 17 від 03.02.2023 встановлено, що 03.02.2023 відповідач повідомив позивача про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, що підтверджується особистим підписом позивача (а.с. 44 на звороті).

Наведені вище обставини, позивач під час розгляду справи не спростував, докази на підтвердження протилежного до суду не надав.

Таким чином, суд приходить до переконання, що під час звільнення позивача зі служби в поліції відповідач фактично нарахував та виплатив йому компенсацію за невикористану частину відпустки - 4 доби, а також додаткову відпустку зі збереженням заробітної плати (грошового забезпечення) як учаснику бойових дій за 2022 та 2023 роки у кількості 28 діб на загальну суму 22495,69 грн.

Водночас, згідно інформації Управління кадрового забезпечення ГУНП в Херсонській області, наданої у формі листа від 30.08.2023, позивачем за 2022 рік невикористано 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки. Невикористана частина щорічної основної відпустки за 2023 рік складає 3 доби та додаткова оплачувана відпустка за 2023 рік складає 1 доба.

Доказів нарахування та виплати під час звільнення позивача зі служби в поліції компенсацію за невикористані у 2022 році 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки, відповідач в ході судового розгляду справи по суті до суду не надав.

Не надано до суду відповідачем також докази нарахування та виплати під час звільнення позивача зі служби в поліції компенсацію за невикористані у період з 12.01.2017 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 31.12.2021 (за 2022 2023 роки відповідач виплатив позивачу компенсацію) додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення (заробітної плати), як учаснику бойових дій, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

У відзиві, відповідач, серед іншого зазначав, що відповідно до вимог Закону № 580-VIII та Порядку № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. У наказі ГУНП в Херсонській області від 03.02.2023 №44 о/с про звільнення позивача, зазначено кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку 4 доби, за які ГУНП в Херсонській області позивачу нарахувало та виплачені кошти в повному обсязі, що підтверджується довідкою УФЗБО ГУНП в Херсонській області від 05.10.2023 № 1313/120/25-2023. Наказ про звільнення позивачем не оскаржувався. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у 2023 році позивачу виплачена грошова компенсація за невикористану додаткову оплачувану відпустку в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідачем не заперечується факт не використання позивачем на момент звільнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області усіх днів щорічної та додаткової відпустки, право на яку останній отримав під час проходження служби, однак відповідач вважає, що грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Доводи відповідача суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки не відповідають правовому висновку суду, зробленому вище, з урахуванням правової позиції Верховного Суду.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не заперечується, що на момент звільнення з Головного управління Національної поліції в Херсонській області, позивачем не використано усі дні щорічної та додаткової відпустки, право на яку останній отримав під час проходження служби, тому при звільненні набув право на отримання грошової компенсації за невикористані ним дні таких відпусток.

При цьому, за недотримання відповідачем формальностей при складанні наказу про звільнення, позивач не може нести відповідальності та не може бути позбавлений належного соціального забезпечення на яке набув права під час проходження служби в поліції.

В той же час судом встановлено, що інформацію про невикористані основні та додаткові відпустки Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Херсонській області надано у формі листа від 30.08.2023, тобто не заперечується факт невикористання позивачем належної йому кількості днів щорічної, додаткової та додаткової, як учаснику бойових дій відпусток.

З матеріалів справи видно, що під час звільнення позивача зі служби в поліції, відповідач не нарахував та не виплатив позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної, додаткової та додаткової, як учаснику бойових дій відпусток, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби 03.02.2023.

За таких обставин, суд вважає, що під час звільнення позивача зі служби в поліції, відповідач протиправно не здійснив з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а саме: за 2022 рік - 30 календарних днів чергової оплачуваної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки, а за період з 12.01.2017 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 31.12.2021 - додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення (заробітної плати), як учаснику бойових дій, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

Суд зауважує, що не проведення відповідачем необхідного розрахунку є підставою для визнання бездіяльності протиправною.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач в ході розгляду справи по суті не довів належними та допустимими доказами правомірність не нарахування та не виплати позивачу при звільненні грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані основні та додаткові оплачувані відпустки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 245 КАС України наведено перелік рішень, які суд може прийняти у разі задоволення позову.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 3-4 ст. 245 КАС України).

Із змісту вказаних норм видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи, закріплені в ст. 245 КАС України, протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні основної та додаткової відпустки, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а саме: за 2022 рік - 30 календарних днів чергової оплачуваної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки, а за період з 12.01.2017 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 31.12.2021 - додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення (заробітної плати), як учаснику бойових дій, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

Водночас, суд відмовляє в іншій частині позовних вимог щодо нарахування та виплати грошової компенсації, оскільки відповідач виплатив позивачу грошову компенсацію за невикористану частину відпустки за 2023 рік - 4 доби, а також додаткову відпустку зі збереженням заробітної плати (грошового забезпечення) як учаснику бойових дій за 2022 - 2023 роки у кількості 28 діб на загальну суму 22495,69 грн.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач у даній категорії справ звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні основної та додаткової відпустки за період з 12.01.2017 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 31.12.2021.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, а саме: за 2022 рік - 30 календарних днів чергової оплачуваної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки, а за період з 12.01.2017 по 13.08.2019 та з 23.07.2021 по 31.12.2021 - додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення (заробітної плати), як учаснику бойових дій, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач Головне управління Національної поліції в Херсонській області (вул. Лютеранська, 4, м. Херсон, код ЄДРПОУ 40108782).

Суддя В.К. Левицький