Справа № 461/92/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/92/24 пров. № А/857/5704/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Гудима Л.Я, Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Зінчук Ю., Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2024 року (головуючий суддя: Кітов О.В., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту судового рішення 06.02.2024) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 , 02 січня 2024 року звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 2АB 00271923 від 16.06.2022;

- скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 2АB 00408017 від 28.06.2022;

- скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 2АB 00408680 від 28.06.2022;

- скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 3АB 03154293 від 16.08.2023.

Обґрунтовує позов тим, що на момент винесення вказаних постанов не керувала самостійно транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ, модель GLE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому не може нести адміністративну відповідальність за зазначені правопорушення та не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, а такі постанови підлягають скасуванню. Зазначає, що незважаючи що вона є власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель GLE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , таким користується виключно її батько, вона не керувала транспортним засобом. Також до цього часу вона самостійно не використовує зазначене авто як водій, а з батьком вони проживають окремо, і їй абсолютно нічого не було відомо з приводу порушення правил дорожнього руху та винесення оскаржуваних постанов.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2024 року позов задоволено повністю.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що суд скасовуючи постанови, посилався на то факт, що суб`єктом вчинення правопорушень є не позивачка, а її батько. Натомість апелянт вказує, що позивачкою не було надано належних та достовірних доказів на підтвердження дотримання умов звільнення від адміністративної відповідальності передбачених положеннями ст. 279-3 КУпАП, а тому саме вона є суб`єктом адміністративного правопорушення згідно зі ст. 14-1 КУпАП.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови № 2АB 00271923 від 16.06.2022, камерою автоматичної фіксації, 16.06.2022 о 14:49, було зафіксовано транспортний засіб MERCEDES-BENZ GLE 400 д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Н09 Мукачево-Львів 244 км +199 м. Відповідно до цієї постанови, особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год, чим порушив п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР). ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді, штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до постанови № 2АB 00408017 від 28.06.2022, камерою автоматичної фіксації, 26.06.2022 о 20:15, було зафіксовано транспортний засіб MERCEDES-BENZ GLE 400 д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі, за адресою м. Івано-Франківськ вул. Галицька, 144. Відповідно до цієї постанови, особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год, чим порушила п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до постанови № 2АB 00408680 від 28.06.2022 року, камерою автоматичної фіксації, 28.06.2022 о 21:21, було зафіксовано транспортний засіб MERCEDES-BENZ GLE 400 д.н.з. НОМЕР_1 , на автомобільній дорозі Н09 Мукачево-Львів 244 км +199. Відповідно до цієї постанови, особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 37 км/год, чим порушив п.12.9.(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до постанови № 3АB 03154293 від 16.08.2023 року, камерою автоматичної фіксації, 16.08.2023 о 15:11, було зафіксовано транспортний засіб MERCEDES- BENZ GLE 400 д.н.з. НОМЕР_1 автомобільна дорога М11 Львів-Шегині 16 км+153. Відповідно до цієї постанови, особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 25 км/год, чим порушила п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктом вчинення відповідних правопорушень є не позивач, а її батько ОСОБА_2 , оскільки саме він перебував за кермом транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель GLE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , коли було вчинені відповідні адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, а також те що він звертався до ДПП НП України та повідомляв, що він вчинив адміністративні правопорушення та сплатив відповідні штрафи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з пунктом 12.9. б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил

Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові

Так, ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено, що особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 5 ст. 279-1 КУпАП).

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

При цьому, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ч. 3 ст. 14-2 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що позивачка, як фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб несе відповідальність за вчинені правопорушення, окрім випадків звільнення від адміністративної відповідальності, зокрема, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили, особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно оскаржуваних постанов позивачка, яка керувала транспортним засобом «MERCEDES-BENZ GLE 400», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушила п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху у зв`язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції відкидає доводи позивачки та не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що водієм вказаного транспортного засобу був ОСОБА_2 , а тому наявні підстави для звільнення позивачки від адміністративної відповідальності, оскільки законодавець, у цьому випадку, звільнення від відповідальності пов`язав з двома обставинами, а саме звернення із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також подання документу (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Позивачкою до позовної заяви було подано копію заяви ОСОБА_2 «Щодо внесення змін до постанов про порушення правил дорожнього руху» від 15.12.2023, у якому він просить внести зміни до оскаржуваних постанов шляхом зміни суб`єкта на вчинення адміністративних правопорушень на ОСОБА_2 .(а. с. 13)

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги відповідну заяву, оскільки до матеріалів справи не додано доказів, які підтверджують факт надсилання вказаної заяви до органів патрульної поліції (скриншот про надсилання засобами електронної пошти або копія квитанції про надсилання засобами поштового зв`язку, рекомендоване повідомлення про вручення, тощо).

Крім цього, згадана вище заява засвідчена лише адвокатом Хром`як У.В., що, у свою чергу, свідчить, що ОСОБА_2 не звертався особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до матеріалів справи подано платіжні документи про сплату штрафів на виконання оскаржуваних позивачкою постанов про адміністративне правопорушення № 2АB 00271923 від 16.06.2022; № 2АB 00408017 від 28.06.2022; № 2АB 00408680 від 28.06.2022; № 3АB 03154293 від 16.08.2023 (а. с. 71-74).

Однак, проаналізувавши вказані платіжні документи, судом апеляційної інстанції встановлено, що штрафи за порушення правил дорожнього руху сплачені саме позивачкою ОСОБА_1 , а не іншою особою, яка на твердження позивачки керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначених вище адміністративних правопорушень.

З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачкою не було подано належних та достовірних доказів наявності обставин, які б звільняли її від відповідальності в порядку ст. 279-3 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження порушення вимог ПДР України ОСОБА_1 , відповідачем долучено матеріали фотофіксації.

Так, матеріали фотофіксації містять фотокопії зображення транспортного засобу позивачки. Зазначені фотокопії містять дату та час здійснення фотозйомки, відомості щодо місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів; містять вичерпний обсяг інформації для встановлення марки транспортного засобу, серії та номеру його державної реєстрації.

Згідно оскаржуваних постанов фотофіксація адміністративного правопорушення, була здійснена комплексом автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Каскад 201-1220, Каскад 236-1220, Каскад 097-1120.

Ці комплекси відповідають вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічні засоби Каскад 201-1220, Каскад 236-1220, Каскад 097-1120 мають сертифікати відповідності UA.TR. 001 22-119-21 від 12.08.2021, UA.TR. 001 222-200-21 від 28.12.2018, UA.TR. 001 22-096-21 від 07.07.2021 відповідно та експертний висновок, зареєстрований в Адміністрації Державної служби зв`язку та захисту інформації України від 02.04.2020 № 1100 та дійсний до 02.04.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2022 р. № 412 свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинения чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих й місцевостях даний висновок с дійсний в умовах воєнного стану на момент вчинения позивачем адміністративного правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вищевказані матеріали справи, в розумінні ст. 251 КУпАП, є належними та допустимими доказами, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 порушення правил ПДР щодо перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів із застосуванням режиму фотозйомки.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 317, 321, 322, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 лютого 2024 року у справі № 461/92/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 23.04.2024.