Справа № 420/3428/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3428/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65065, м. Одеса, вул. Ген.Петрова, 1) за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області (, місце знаходження: 65008, м. Одеса, вул. Бориса Дерев`янки, 1, каб. 203) про визнання протиправною та скасування постанови за ВП №73899869 та визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 01 лютого 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65065, м. Одеса, вул. Ген.Петрова, 1), в якій позивач просить:

- Визнати протиправною та скасувати постанову Київського ВДВС про відкриття виконавчого провадження № 73899860 від 22.01.2024 року;

- Визнати протиправною бездіяльність Київського ВДВС, яка полягає у не поверненні виконавчого документа постанови № 000673 від 11.08.2023 року стягувачу;

- Зобов`язати Київський ВДВС повернути виконавчий документ постанову №000637 від 11.08.2023 року стягувачу.

Ухвалою від 19 лютого 2024 року після усунення виявлених недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ.

Також, вказаною ухвалою витребувано у відповідача матеріали виконавчого провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області та зупинено провадження у справі до їх одержання.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувшись із усним проханням до державного виконавця Київського ВДВС позивач отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копію виконавчого документа, на підставі якого було відкрито виконавче провадження.

На думку позивача, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на те, що по-перше, виконавчий документ постанова № 000673 від 11.08.2023 року була оскаржена позивачем у судовому порядку (рішення суду прийнято на користь позивача), а тому не могла набрати законної сили.

По-друге, стягувачем не була подана заява про примусове виконання рішення. А тому, державний виконавець керуючись п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», мав повернути виконавчий документ без прийняття до виконання.

По-третє, виконавчий документ надійшов до відповідача з пропуском строку, а тому також мав бути повернутий стягувачу.

26.02.2024 року на виконання ухвали суду від Київського ВДВС надійшли матеріали виконавчого провадження (вхід.№7965/24).

Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій було зупинено та продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Також через канцелярію суду 26.02.2024 року (вхід. № 7963/24) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник проти заявлених вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з огляду на таке.

18.01.2023 року на адресу Київського ВДВС надійшла заява Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про примусове виконання постанови № 000673 виданої 11.08.2023 року Відділом про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 102 000,00 грн. Вказана постанова мала відмітку про набрання законної сили 23.08.2023 року.

22.01.2024 року державним виконавцем керуючись ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73899860 по примусовому виконанню постанови №000673 виданої від 11.08.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області про стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 102 000,00 грн.

25.01.2024 року на депозитний рахунок відділу від боржника ОСОБА_1 надійшли кошти у сумі 112 569,00 грн по виконавчому провадженню №73899860.

26.01.2024 року вказані кошти були розподілені відповідно до вимог Закону, а саме: 102 000,00 грн штраф, 10 200,00 грн виконавчий збір, 369,00 грн витрати виконавчого провадження та в подальшому перераховані за належністю.

Також, 26.01.2024 року державним виконавцем відділу, керуючись п. 9 ч.1 ст. 39 Закону, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 73899860.

Стосовно доводів позивача щодо перевірки достовірності набрання законної сили виконавчим документом, представник зазначає, що оскільки постанова містить дату набрання законної сили 23.08.2023 року, у державного виконавця відсутні законні повноваження на перевірку обставин набрання законної сили такої постанови.

Стосовно тверджень позивача щодо відсутності відповідної заяви, то вони не відповідають дійсності, адже 18.01.2023 року на адресу Київського ВДВС надійшла заява Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про примусове виконання відповідної постанови.

А також, стосовно твердження, що стягувачем пропущено строк звернення представник зазначає, що відповідно до п. 10-2 Розділу ХІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

А тому, з урахуванням вказаних змін, стягувачем не порушено строк звернення.

Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження № 73899860 від 22.01.2024 року винесена державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Через канцелярію суду 27.02.2024 року (вхід. № ЕС/8094/24) від третьої особи надійшли додаткові пояснення, в яких представник заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні.

Так, 30.07.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки по вул. Авангарській (біля АЗС SOCAR) зупинено транспортний засіб MAN/ZREHB, днз НОМЕР_2 / НОМЕР_3 під кермуванням ОСОБА_2 . В подальшому, у зв`язку з виявленими порушеннями законодавства, Державною службою України з безпеки на транспорті, на підставі статті 132-1 КУпАП, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 11 серпня 2023 року № 000673 для стягнення в дохід Державного бюджету України штрафу у сумі 51 000 грн. з ОСОБА_1 . Зазначену постанову ОСОБА_1 було оскаржено у судовому порядку.

У провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилась справа № 947/27726/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови. Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 18.10.2023 позов задоволено. Повідомляємо, що у зв`язку з тим, що згідно КУпАП постанова набирає законної сили протягом 10 днів з моменту її прийняття - на оскаржуваній постанові було зазначено дату 23.08.2023. Проте, у зв`язку з її оскарженням ОСОБА_1 до Київського районного суду м. Одеса та задоволенням позову ОСОБА_1 - зазначена постанова не була направлена до виконання у встановлений тримісячний строк. Адже в подальшому, Державною службою України з безпеки на транспорті зазначене рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті було задоволено, а рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2023 року - скасовано. Прийнято по справі нову постанову, якою у задоволені позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовлено.

Згідно з статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Так, у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 у 15 денний строк штрафу за постановою № 000673 - враховуючи постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі № 947/27726/23, Державною службою України з безпеки на транспорті було направлено постанову № 000673 від 11.08.2023 до виконання.

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 11.08.2023 № 000673 з супровідним листом від 21.12.2023 № 100101/33/24-23 була направлена Відповідачу 27.12.2023 (поштове відправлення № 097) та отримані Відповідачем 30.12.2023. Вищенаведене дає підстави для висновку, що у спірному випадку стягувачем не порушено норми ані статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», ані статті 303 КУпАП щодо строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, матеріали виконавчого провадження, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 .

Судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області 11.08.2023 року була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення № 000673 в розмірі 51 000,00 грн.

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся до суду.

Так, матеріалами справи підтверджено, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилась справа № 947/27726/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа: Відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, та рішенням Київського районного суду м. Одеса від 18.10.2023 позов задоволено.

Разом з цим постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року по справі № 947/27726/23 рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2023 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_1 , - відмовлено.

Постанова суду набрала законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Також, судом встановлено, що 18.01.2023 року на адресу Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 11.08.2023 року №000673 до ОСОБА_1 (за вих.№ 100101/33/24-23 від 21.12.2023)

До вказаної заяви стягувачем було додано: постанову про накладення адміністративного стягнення та витяг Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 року у справі № 947/27726/23.

Судом встановлено, що 22.01.2023 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), розглянуто заяву про примусове виконання та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73899860, про примусове виконання постанови № 000673 від 11.08.2023 року видану Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області про стягнення штрафу в розмірі 102 000,00 грн. Документ вступив у законну силу 23.08.2023 року.

Також, 22.01.2023 року старшим державним виконавцем прийнято такі процесуальні документи:

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 369,00 грн,

- постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 10 200,00 грн,

- постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, в також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів яка становить 112 569,00 грн.

25.01.2024 року старшим державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

Також, судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 сплачено на депозитний рахунок Київського ВДВС суму коштів в розмірі 112 569,00 грн та відповідно до наявних розпоряджень № 73899860 від 26.01.2024 року їх розподілено та перераховано на відповідні рахунки виконавчого органу та стягувачу.

Судом встановлено, що 26.01.2024 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС в місті Одесі прийнято постанову про зняття майна з розшуку та постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом, виконавчий збір та витрати сплачено в повному обсязі.

Позивач не погодившись із відкриття виконавчого провадження звернувся до суду із цим позовом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновків щодо відмови у задоволенні позову, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі, у тому числі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст.1 та ст.5 Закон № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1403-VIII).

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону передбачено вимоги до виконавчого документа.

Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 4 вказаної статті Закону, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті Закону встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, судом встановлено, що 18.01.2023 року на адресу Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 11.08.2023 року №000673 до ОСОБА_1 (за вих.№ 100101/33/24-23 від 21.12.2023)..

До вказаної заяви стягувачем було додано: постанову про накладення адміністративного стягнення, що набрала законної сили 23.08.2023 року та витяг Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 року у справі № 947/27726/23.

Судом встановлено, що 22.01.2023 року старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), розглянуто заяву про примусове виконання та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73899860, про примусове виконання постанови № 000673 від 11.08.2023 року видану Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області про стягнення штрафу в розмірі 102 000,00 грн. Документ вступив у законну силу 23.08.2023 року.

Також, 22.01.2023 року старшим державним виконавцем прийнято такі процесуальні документи:

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 369,00 грн,

- постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 10 200,00 грн,

- постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, в також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів яка становить 112 569,00 грн.

25.01.2024 року старшим державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

Позивач у позовній заяві зазначив, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження діяв протиправно, з огляду на те, що виконавчий документ був оскаржений позивачем у судовому порядку, а тому постанова не могла набрати законної сили, стягувачем не була подана заява про примусове виконання рішення та виконавчий документ надійшов до відповідача з пропуском строку, а тому мав бути повернутий стягувачу.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд зазначає, що вони є помилковими та не обґрунтованими, з огляду на те, що в матеріалах виконавчого провадження наявна подана стягувачем - Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті заява про примусове виконання постанови, що підтверджується наданими матеріалами.

Крім того, з урахуванням ст. 4 Закону № 1404-VIII, судом встановлено та підтверджується матеріалами виконавчого провадження, що у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення від 11 серпня 2023 року № 000673 містить всі необхідні вимоги до виконавчого документу.

Посилання позивача на те, що дата набрання законної сили постанови про накладення адміністративного стягнення від 11 серпня 2023 року № 000673 23.08.2023 року не відповідає дійсності, що не було перевірено державним виконавцем, відхиляються судом, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті були дотримані вимоги статті 307 КУпАП щодо добровільного виконання постанови боржником після завершення процедури оскарження.

Стосовно доводів позивача щодо пропуску строку на звернення із виконавчим документом, суд погоджується з доводами представника відповідача, що відповідно до п. 10-2 Розділу ХІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. А тому, стягувачем не пропущено строку на звернення із виконавчим документом до примусового виконання.

Таким чином, аналізуючи наведені норми Закону та вказані дії старшого державного виконавця, суд доходить висновку, що державний виконавець діяв в межах передбачених повноважень та на визначених Законом підставах.

А тому, суд погоджується з думкою представника відповідача та доходить висновку, що в діях старшого державного виконавця не вбачається протиправності стосовно прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, адже державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та спосіб визначений спеціальним законом.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку щодо правомірності прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 73899860 від 22.01.2024 року, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльність відповідача у не поверненні виконавчого документа та зобов`язання повернути виконавчий документ. А тому решт позовних вимог є безпідставними і не належать задоволенню.

З огляду на наведене та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими, а тому не належать задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги не належать задоволенню повністю.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись положенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 6, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місце знаходження: 65065, м. Одеса, вул. Ген.Петрова, 1) за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області (, місце знаходження: 65008, м. Одеса, вул. Бориса Дерев`янки, 1, каб. 203) про визнання протиправною та скасування постанови за ВП №73899869 та визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко

.