Справа № 160/31646/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняВасіної Н.В.
представника позивача Яцишина О.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Карточка плюс", ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
04 грудня 2023 року ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона 23 жовтня 2023 року звернулася до начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою, в якій просила здійснити невідкладні дії для зняття арешту з майна ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 із скасуванням номеру запису у спеціальному розділі обтяжень Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження 733472.
Листом Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №117024 від 29 жовтня 2023 року позивачеві повідомлено, що при розгляді заяви відділ не вбачає підстав для припинення обтяження, що зареєстроване в ДРРПННМ за №7334724 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження НОМЕР_3.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо не скасування обтяжень та зазначення наявності підстав/необхідності для сплати/ стягнення виконавчого збору, у зв`язку з чим позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у порядку визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" - задоволено та ухвалено:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року клопотання позивача про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - задоволено частково та ухвалено:
Призначити підготовче засідання в справі на 22 березня 2024 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: місто Дніпро, вул. Академіка Янгеля,4, зала судових засідань №4.
12 березня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від третьої особи - ОСОБА_2 надійшли пояснення вх.№ 9269, в яких третя особа по суті позовних вимог зазначив наступне.
05 квітня 2023 року між первісним кредитором (Цедентом) товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» та новим кредитором ( ОСОБА_2 було укладено нотаріальний Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № РML-302/124/2008 від 21.04.2008, який первоначально був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
За договором, первісний кредитор передав та відступив новому кредитору всю сукупність прав належних первісному кредитору за Договором забезпечення, тобто з 05.04.2023 р. ОСОБА_2 є єдиним кредитором всієї заборгованості ОСОБА_1 , яка виникла за Договором іпотеки №РML-302/124/2008 від 21.04.2008 року та яка стягнута за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2016 року по справі №203/3478/16-ц в загальній сумі 2 095 529, 26 грн.
Вказане підтверджується ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2023 по справі №203/3478/16-3ц, за якою ОСОБА_2 визнано правонаступником всієї заборгованості за кредитним договором №ML-302/124/2008 від 21.04.2008 року.
У мотивувальній частині ухвали встановлено всю послідовність переходу заборгованості за кредитним договором між юридичними особами за договорами відступлення прав вимоги.
Частиною 2 статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на дату 06.08.2015 року винесення постанови та повернення виконавчого документу) встановлювалось, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
З урахуванням викладеного, третя особа - ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
На примусовому виконанні у Відділу перебував виконавчий напис №2806, виданий 22 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 .
Відповідно до напису, за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" у розмірі 1123561,01 грн.
Виконавче провадження НОМЕР_3 перебувало на примусовому виконанні з 14.10.2014 року по 06.08.2015 року, під час якого державним виконавцем Біловолом Віталієм Олексійовичем задля забезпечення реального виконання рішення винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.10.2014 року.
Державним виконавцем Біловолом Віталієм Олексійовичем 06.08.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення).
Щодо обов`язковості сплати виконавчого збору, представник відповідача зазначив.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), у разі невиконання боржником рішення майнового характера у строк, встановлений частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.
Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнений виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або пішого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 2 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення) передбачено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту па майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною 2 статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
На думку представника відповідача, арешт накладений на майно боржника знімається, а вжиті заходи скасовуються виконавцем, а також проводяться всі необхідні дії у зв`язку із завершенням виконавчого провадження лише у разі сплати виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
Останнє судове засідання в справі відбулось 05 квітня 2024 року об 10 годині 00 хвилин.
У судове засідання прибув представник позивача, який просив позов задовольнити в повному обсязі.
У судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд" від 25 березня 2024 року.
У судове засідання ОСОБА_2 не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 22 березня 2024 року.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що з 14.10.2014 року по 06.08.2015 року в Центральному ВДВС Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Дніпропетровській області (правонаступник - Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ДМНО Бондар Ірини Михайлівни від 22.07.2014 року №2806 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , з метою задоволення вимог стягнення на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості у розмірі 1 123 561, 01 грн.
14 жовтня 2014 року державним виконавцем Центрального ВДВС Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Дніпропетровській області було відкрито виконавчого провадження НОМЕР_3.
15 жовтня 2014 року державним виконавцем накладено арешт на майно ОСОБА_1 - квартиру АДРЕСА_1 , що вбачається із запису у спеціальному розділі обтяжень Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження 733472.
06 серпня 2015 року державним виконавцем Центрального ВДВС Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Дніпропетровській області за виконавчим провадженням НОМЕР_3 була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" з підстав перешкоджання стягувачеві провадженню виконавчих дій або здійснення виконавчих дій або авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом.
Судом встановлено, що відповідно до даних виконавчої служби вбачається закриття виконавчого провадження та не вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням НОМЕР_3 з підстав відсутності обов`язкової сплати виконавчого збору.
Однак, при поверненні виконавчого документу 06.08.2015 року державним виконавцем Центрального ВДВС Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Дніпропетровській області не було вчинено дій зі зняття (скасування) арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 .
23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою, в якій просила:
здійснити невідкладні дії зі зняття арешту з майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) квартири АДРЕСА_1 із виключенням (скасуванням) відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників та за номером запису у спеціальному розділі про обтяження 7334724 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Листом Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №117024 від 29 жовтня 2023 року, позивачеві повідомлено, що при розгляді заяви відділ не вбачає підстав для припинення обтяження, що зареєстроване в ДРРПННМ за №7334724 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні НОМЕР_3.
Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків нестягнений виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
З підстав відсутності жодних документів виконавчого провадження НОМЕР_3, 08 листопада 2023 року представником ОСОБА_1 до начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_3.
За результатами розгляду заяви начальником Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надано письмову відповідь від 20.11.2023 року №137903 про відмову в наданні матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_3 з підстав їх знищення за терміном зберіганням.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо не скасування обтяжень, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у вказаному Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених вказаним Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".
Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно з положеннями частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому вказаним Законом порядку, а саме:
- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 вказаного Закону України;
- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 вказаного Закону України;
- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 вказаного Закону України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент існування виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Судом встановлено, що з 14.10.2014 року по 06.08.2015 року в Центральному ВДВС Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Дніпропетровській області (правонаступник - Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ДМНО Бондар Ірини Михайлівни від 22.07.2014 року №2806 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 з метою задоволення вимог та стягнення на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості у розмірі 1 123 561, 01 грн.
14 жовтня 2014 року державним виконавцем Центрального ВДВС Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Дніпропетровській області було відкрито виконавчого провадження НОМЕР_3.
06 серпня 2015 року державним виконавцем Центрального ВДВС Головного територіального управління Міністерства юстиції України у Дніпропетровській області за виконавчим провадженням НОМЕР_3 була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" з підстав перешкоджання стягувачеві провадженню виконавчих дій або здійснення виконавчих дій або авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України №1404 від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Так, Закон України від 21.04.1999 року №606 «Про виконавче провадження» втратив чинність 05.01.2017 року з набранням чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404.
Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
Отже, законодавчі норми, які діяли в різний час, майже однаково регламентують дії відповідача у разі закінчення виконавчого провадження та питання знищення виконавчого провадження, а тому, на думку суду, перед знищенням виконавчого провадження відповідач повинен був зняти арешт.
Суд зауважує, що накладення арешту на майно позивача свідчить про вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на виконання виконавчого документу, а тому у разі завершення виконавчих проваджень державний виконавець зобов`язаний вчинити усі дії передбачені відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі зняти арешт, накладений на майно боржника.
Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час розгляду справи), у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що рішення про зняття арешту з майна боржника виноситься органом, яким накладено арешт.
У даному випадку, 08 листопада 2023 року представником ОСОБА_1 до начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_3.
За результатами розгляду заяви начальником Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було надано письмову відповідь від 20.11.2023 року №137903 про відмову в наданні матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_3 з підстав їх знищення за терміном зберіганням.
Відтак, орган виконавчої служби при знищенні виконавчого провадження зобов`язаний був зняти арешт, накладений в межах такого виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).
За приписами частини 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року по справі №9817/928/17.
При прийнятті рішення по справі суд також враховує, що 05 квітня 2023 року між первісним кредитором (Цедентом) товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» та новим кредитором (Цесіонарієм) ОСОБА_2 було укладено нотаріальний Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № РML-302/124/2008 від 21.04.2008, який первоначально був укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
За договором, первісний кредитор передав та відступив новому кредитору всю сукупність прав належних первісному кредитору за Договором забезпечення, тобто з 05.04.2023 ОСОБА_2 є єдиним кредитором всієї заборгованості ОСОБА_1 , яка виникла за Договором іпотеки №РML-302/124/2008 від 21.04.2008 року, та яка стягнута за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2016 року по справі №203/3478/16-ц в загальній сумі 2 095 529, 26 грн.
Вказане підтверджується ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2023 по справі №203/3478/16-3ц, за якою ОСОБА_2 визнано правонаступником всієї заборгованості за кредитним договором №ML-302/124/2008 від 21.04.2008 року.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.
Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.
Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією АТ "Таскомбанк" №3238-1782-0960-6068 від 01 грудня 2023 року.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Карточка плюс", ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складений 18 квітня 2024 року.

Суддя В.М. Олійник