Справа № 140/888/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/888/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 20.12.2023 №642; зобов`язання надати дозвіл на переведення житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 у нежитлове під розміщення об`єкту невиробничої сфери - магазину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до відповідача із заявою та відповідними документами (крім письмової згоди на це власниці однієї суміжної квартири житлового будинку) про надання дозволу на переведення житлового приміщення у нежитлове квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 20.12.2023 № 642, відповідач безпідставно відмовив позивачу у переведенні житлового приміщення у нежитлове під розміщення об`єкту невиробничої сфери магазину, мотивувавши тим, що відсутня згоди власниці суміжної квартири АДРЕСА_3 на відповідне переведення.

Позивач вважає, що відповідач протиправно та упереджено виніс оскаржуване рішення мотивуючи його протиправною вимогою - надання згоди саме з боку власниці квартири АДРЕСА_3 з якою у позивача ( з незрозумілих підстав) склались неприязні стосунки, і яка категорично та навмисно всупереч здорової логіки та добросусідства відповідної згоди принципово не надає.

ОСОБА_1 вкзазує на те, що нормативними актами (Житловим кодексом, Цивільним кодексом України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядком переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі в м. Нововолинськ, затвердженим рішенням Нововолинської міської ради від 12.10.2017 № 19/12) не передбачено надання згоди власників суміжних квартир на надання дозволу на переведення житлового приміщення у нежитлове під розміщення об`єкту невиробничої сфери - магазину. На думку позивача, відповідач вийшов за межі своїх повноважень та виніс протиправне рішення.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Свою позицію обгрунтовує тим, що на виконання повноважень у сфері управління об`єктами житлово-комунального господарства рішенням Нововолинської міської ради від 12.10.2017 № 19/12 затверджено Порядок переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери і нежитлових приміщень у житлові в місті Нововолинську (далі-Порядок).

Відповідно до пункту 1.11 Порядку переведення приміщень та спорудження будь- яких прибудов до приміщень (квартир, будинків), що розміщуються у житлових будинках, дозволяється за наявності письмової згоди на це балансоутримувача та власників прилеглих квартир житлового будинку (прилеглими вважаються приміщення, які мають спільні стіни або знаходяться безпосередньо над чи під приміщеннями, які переводяться або до яких здійснюється прибудова).

Під час звернення громадянки ОСОБА_1 на адресу Виконавчого комітету Нововолинської міської ради із заявою про переведення квартири АДРЕСА_2 у нежитлове приміщення не було додано згоду власниці суміжної квартири АДРЕСА_3 на відповідне переведення. Разом з цим, на ім`я міського голови неодноразово надходили звернення гр. ОСОБА_2 , яка є власницею квартири АДРЕСА_3 щодо самовільного та без документів, що надають дозвіл здійснення гр. ОСОБА_1 , власницею квартири АДРЕСА_4 , демонтажу всіх перегородок у помешканні, в тому числі й несучих конструкцій, пошкодження фундаменту.

Також на ім`я міського голови надходили звернення народного депутата України ОСОБА_3 та депутата Нововолинської міської ради Валерія Мниха щодо проведення перевірки на предмет можливих порушень гр. ОСОБА_1 при самовільному переведенні житлового приміщення в нежитлове.

Беручи до уваги відповідні звернення, комісією у складі посадових осіб міської ради було попередньо обстежено приміщення квартири АДРЕСА_2 та складено відповідний акт від 24.07.2023.

Вказаний акт був розглянутий та затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03.08.2023 № 311 згідно якого було визнано дії гр. ОСОБА_1 щодо проведення реконструкції квартири такими, що порушують норми чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності та суперечать чинному законодавству. Таким чином, відповідні факти свідчать про те, що відсутність згоди гр. ОСОБА_2 , власниці квартири АДРЕСА_3 щодо переведення гр. ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_4 у нежитлове приміщення є правомірною та обґрунтованою.

З наведених підстав, вважає рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 20.12.2023 № 642 таким, що прийняте у спосіб та в межах передбачених чинним законодавством та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 10.02.2023 та витягом з Державного реєстру речових прав від 10.07.2023 №338596951 (а.с.12-14).

Вказана квартира розташована на першому поверсі чотирьохповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 20, 7 кв м. Загальна площа квартири 44, 4 кв м, що підтверджується технічним паспортом, виданим Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 12.10.2013 (а.с.41-43).

Позивач ОСОБА_1 03.11.2023 через ЦНАП звернулась до відповідача з заявою (та відповідними документами) про надання дозволу на переведення із житлового у нежитлове приміщення квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , що належить їй на праві приватної власності, з подальшою реконструкцією під магазин для здійснення комерційної діяльності (а.с. 34, 35)

Рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради №642 від 20.12.2023 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні житлової квартири АДРЕСА_2 у нежитлове під розміщення об`єкту невиробничої сфери магазину, мотивуючи відсутністю згоди власниці суміжної квартири АДРЕСА_3 даного будинку (а.с.15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено зміст права власності, зокрема це право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

За правилами частини першої статті 320 цього ж Кодексу власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Частиною п`ятою статті 319 ЦК України передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Житло є специфічним об`єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб, зокрема, інших мешканців жилого будинку. При цьому, право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності в порядку та з обмеженнями, встановленими законом, прямо закріплене статтею 320 ЦК України.

Згідно з положеннями статті 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до статті 8 ЖК України переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Переведення жилих будинків і жилих приміщень відомчого і громадського житлового фонду в нежилі провадиться за пропозиціями відповідних міністерств, державних комітетів, відомств і центральних органів громадських об`єднань.

За змістом частини другої статті 7 непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) ради.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV під час організації та виконання будівельних робіт не повинні бути порушені права та інтереси суміжних землекористувачів, а також власників будинків і споруд.

Статтею 5 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 №2780-XII передбачено, що при здійснені містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні, зокрема, урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів об`єктів нерухомості, що оточують місце будівництва.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572 передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових приміщень відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР. Згідно з пунктом 7 Правив власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян.

Отже, за нормами чинного законодавства для проведення перебудови чи переобладнання житлових приміщень в нежитлові власники таких приміщень зобов`язані урахувати інтереси інших громадян, які проживають у цьому будинку.

Згідно з статтею 154 ЖК України виконавчі комітети місцевих рад здійснюють контроль за утриманням будинків (квартир), що належать громадянам.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Таким чином, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. А відтак, виконавчий орган міської ради вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Інтерсплав проти України» (№803/02) Європейський Суд з прав людини наголосив, що втручання державних органів в право власності має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

У своєму рішенні «Ян та інші проти Німеччини» (Jahn and Others v. Germany №46720/99, №72203/01 і №72552/01) Європейський суд з прав людини зазначив: «Стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції містить три чітко сформульовані норми [три чітко сформульовані правила]: перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та передбачає умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів… Ці норми не є окремими, а пов`язані між собою. Друга і третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, і, відповідно, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі».

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Зміст наведеної практики Європейського суду з прав людини як судового органу, що вправі надавати тлумачення положенням Конвенції, які Україна визнала обов`язковими для застосування, свідчить, що передумовою прийняття суб`єктом владних повноважень того чи іншого рішення, яке певним чином обмежує право особи, повинно бути виправдане та жодним чином не порушувати баланс інтересів як держави у цілому, так і кожної особи окремо.

Так, на виконання повноважень у сфері управління об`єктами житлово-комунального господарства рішенням Нововолинської міської ради від 12.10.2017 №19/12 затверджено Порядок переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери і нежитлових приміщень у житлові в місті Нововолинську (далі Порядок №19/12).

Відповідно до пункту 1.11 Порядку №19/12 переведення приміщень та спорудження будь-яких прибудов до приміщень (квартир, будинків), що розміщуються у житлових будинках, дозволяється за наявності письмової згоди на це балансоутримувача та власників прилеглих квартир житлового будинку (прилеглими вважаються приміщення, які мають спільні стіни або знаходяться безпосередньо над чи під приміщеннями, які переводяться або до яких здійснюється прибудова).

У разі немотивованої або безпідставної відмови в наданні згоди власниками прилеглих квартир щодо переведення житлових приміщень у нежитлові під об`єкти невиробничої сфери та спорудження прибудови, міська архітектурно-містобудівна рада при відділі містобудування та архітектури може рекомендувати виконавчому комітету розглянути дане питання без згоди власників прилеглих квартир (пункт 1.12. Порядку №19/12).

З метою переведення житлових приміщень у нежитлові під об`єкти невиробничої сфери власник житлових приміщень або уповноважена ним особа за дорученням подає до виконавчого комітету Нововолинської міської ради необхідні документи, перелік яких передбачений пунктом 2 Порядку №19/12.

Пунктом 2.1.10 Порядку №19/12 передбачено, що якщо приміщення розміщені у багатоквартирному будинку подається письмова згода повнолітніх власників (наймачів) суміжних квартир чи приміщень (на поверсі, вище та нижче на один поверх) завірена ЖЕК, ОСББ, ЖБК.

Згідно з пунктом 2.4 вказаного Порядку виконком на підставі поданих матеріалів приймає рішення про надання дозволу або відмову в наданні дозволу на переведення житлових приміщень із житлового фонду в нежитловий із зазначенням функціонального призначення, в яке планується перевести приміщення.

Отже, Порядком переведення житлових приміщень у нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери і нежитлових приміщень у житлові в місті Нововолинську, затвердженим рішенням Нововолинської міської ради від 12.10.2017 №19/12, передбачено, що переведення житлових приміщень, що розміщуються у багатоквартирному будинку, дозволяється лише за наявності письмової згоди власників (наймачів) суміжних квартир чи приміщень, завіреної ЖЕК, ОСББ, ЖБК.

Вказаний Порядок як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент розгляду справи є чинним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 разом із заявою про надання дозволу на переведення житлового приміщення (квартири АДРЕСА_2 ) у нежитлове під розміщення об?єкту невиробничої сфери магазину, подано такі документи: копію паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; копію договору купівлі-продажу квартири від 10.07.2023; копію витягу з Державного реєстру речових прав від 10.07.2023 №338596951; технічний паспорт на квартиру з технічною характеристикою; передпроектну пропозицію на реконструкцію квартири; дозвіл №549 від 06.12.2023 на проведення реконструкції квартири від балансоутримувача КП «Управляючої житлової компанії №1»; заяву про надання згоди на виведення квартири АДРЕСА_2 , на якій вказано, що ОСОБА_4 (кв. АДРЕСА_7 ) та ОСОБА_5 (кв. АДРЕСА_8 ) не заперечують (а.с. 35-86).

Однак, як вбачається з матеріалів справи та досліджених письмових доказів, позивачкою ОСОБА_1 не надано відповідачу письмової згоди на переведення житлового приміщення у нежитлове під розміщення об`єкту невиробничої сфери магазину, власниці суміжної квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 .

Суд критично ставиться до пояснень позивача, що відсутність згоди власниці квартири АДРЕСА_3 пов`язана з особистими неприязними стосунками і є безпідставною (необгрунтованою) з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на ім`я Нововолинського міського голови неодноразово надходили звернення громадянки ОСОБА_2 (власниці квартири АДРЕСА_9 ) щодо самовільного та без документів, що надають дозвіл здійснення гр. ОСОБА_1 (власницею квартири АДРЕСА_4 ), демонтажу всіх перегородок у помешканні, в тому числі й несучих конструкцій, пошкодження фундаменту будинку. Вказані звернення ОСОБА_2 підписано також власниками інших квартир будинку АДРЕСА_10 , зокрема ОСОБА_6 (кв. АДРЕСА_11 ) та ОСОБА_7 (кв. АДРЕСА_12 ) (а.с.103-104).

У відповіді Виконавчого комітету Нововолинської міської ради ОСОБА_2 вказано, що 14.07.2023 працівниками управління муніципальної варти було зафіксовано, що по АДРЕСА_6 ) перероблено з вікна двері без дозвільних документів. Під час перевірки було встановлено, що дане порушення вчинила ФОП ОСОБА_1 . Оскільки згідно з п. 10.3.27. Правил благоустрою території населених пунктів Нововолинської міської територіальної громади, затверджених рішенням Нововолинської міської ради від 19.12.2022 №18/26, забороняється будувати, пристроювати окремі елементи будівель, змінювати або демонтувати архітектурні деталі, виконувати добудову та перебудову жилих приміщень, балконів та лоджій, їх скління, встановлення сателітарних антен без узгодження з балансоутримувачем та відділом архітектури та містобудування, тому працівниками управління муніципальної варти відносно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення №000212 від 14.07.2023 за ст. 152 КУпАП «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою території населених пунктів», та передано на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті Нововолинської міської ради.

Крім того, з метою всебічного з`ясування обставин, викладених у зверненні, 24.07.2023р. комісією повторно здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_6 , в ході якого проведено візуальний огляд квартири.

При обстеженні було встановлено, що власницею квартири влаштовано вихід з вікна приміщення та розширено два віконні отвори в зовнішній стіні будинку з втручанням в несучі та огороджувальні конструкції будинку, тобто проводиться реконструкція житлового приміщення, про що було складено відповідний акт обстеження (а.с.104 (зворот), 105)

Також з матеріалів справи вбачається, що на ім`я Нововолинського міського голови ОСОБА_8 надходили звернення народного депутата України ОСОБА_3 та депутата Нововолинської міської ради Валерія Мниха щодо проведення перевірки на предмет можливих порушень гр. ОСОБА_1 при самовільному переведенні житлового приміщення в нежитлове (а.с. 105 (зворот), 106).

З відзиву відповідача слідує, що беручи до уваги відповідні звернення, комісією у складі посадових осіб міської ради було попередньо обстежено приміщення квартири АДРЕСА_2 та складено відповідний акт від 24.07.2023. Вказаний акт був розглянутий та затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03.08.2023 № 311 згідно якого було визнано дії гр. ОСОБА_1 щодо проведення реконструкції квартири такими, що порушують норми чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності та суперечать чинному законодавству.

Додатково суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду по справі № 140/33883/23 за позовом Виконавчого комітету Нововолинської міської ради до ОСОБА_1 підтверджено факт самочинного перепланування квартири АДРЕСА_2 та зобов`язано ОСОБА_1 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт по АДРЕСА_6 та привести будівлю з земельною ділянкою до попереднього стану.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду належними та допустимими доказами правомірність рішення Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 20.12.2023 № 642, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на переведення житлової квартири АДРЕСА_2 у нежитлове під розміщення об`єкту невиробничої сфери магазину у зв`язку з відсутністю згоди власниці суміжної квартири АДРЕСА_3 даного будинку.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення від 20.12.2023 №642 та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, проспект Дружби, 27, )

Суддя Т.М. Димарчук