Справа № 160/11414/22
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняСватко Є.А.
представника Дніпровської міської ради: представника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради: представника відповідача представника третьої особи: Пастернак В.В. Ховрич О.А. Войтенко К.В. Рибіної І.В.
В судове засідання, призначене на 22 квітня 2024 року, учасники справи з`явились.
Представник третьої особи та представник відповідача підтримали заяву про забезпечення доказів та просили її задовольнити.
Представники позивачів проти задоволення заяви заперечували, просили в задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовити як не обґрунтовану, надали письмові заперечення щодо заяви про забезпечення доказів.
Заслухавши думку учасників справи щодо заяви про забезпечення доказів та вирішуючи подану заяву суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.
Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за №705/3145, затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, із змінами, яким визначено види експертиз.
Експертиза - це дослідження на вимогу суду поданих ним об`єктів, яке провадиться експертами на базі спеціальних знань і науковій основі з метою одержання даних про факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, які виходять за межі знань осіб, які беруть участь у справі, та судді, котрий розглядає справу.
Судова експертиза призначається у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, необхідно провести певні обчислення
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 03.06.2021 року у справі №160/3944/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Згідно ст. 115 Кодексу адміністративного судочинства України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.
Пунктами 4, 5 частини першої статті 116 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
Зі змісту наведених норм вбачається, що в заяві про забезпечення доказів необхідно вказати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів.
Тобто Інститут забезпечення доказів в адміністративному судочинстві спрямований на забезпечення здійснення процесу доказування шляхом збирання і закріплення доказів, якщо існують обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.
Забезпечення доказів це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Наведена правова позиція відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №9901/845/18.
Виходячи зі змісту поданої заяви та доводів наведених представником третьої особи в її обґрунтування, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення доказів, оскільки представником третьої особи не наведено жодних обставин та фактів, підтверджених належними доказами, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів, втрати чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому.
Представником третьої особи не обґрунтовано використання інституту забезпечення доказів як такого взагалі.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування заходів забезпечення доказів, внаслідок чого у задоволенні заяви про представника третьої особи про забезпечення доказів належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 102, 114-117, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 25 квітня 2024 року.

Суддя Н.В. Боженко