Справа № 489/6905/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 489/6905/23

Головуючий в 1 інстанції: Кокорєв В.В.

Дата і місце ухвалення 27.02.2024 р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря Челак Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Вагерич Наталії Сергіївни про визнання протиправними дій, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

03.11.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Вагерич Наталії Сергіївни, в якому просила визнати протиправними дії інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Вагерич Наталії Сергіївни, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 872537 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просила скасувати рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2024р. та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі позивач вказувала на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги її посилання на те, що представники поліції не відібрали пояснень від посадових осіб ТОВ «Фармація Миколаївщини», не допитали свідків, не витребували документів про працевлаштування позивача. Також апелянт зазначає, що судом не встановлено та не підтверджено відповідними доказами те, що позивачу роз`яснено право на отримання безоплатної правової допомоги. На думку позивача, судом не враховано її доводів, що вона бажала зайти до «основного місця роботи» в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 78, тобто до вищестоящої організації, в підпорядкуванні якої знаходиться аптека № 20, яка розташована в м. Новий Буг, вул. Гагаріна, 5. В апеляційній скарзі зазначено, що позивач працює заступником завідувача аптеки № 20 і мала виробничу необхідність зайти до офісу ТОВ «Фармація Миколаївщини», а виклик поліції на сервіс « 102» був обумовлений порушенням її конституційних прав на працевлаштування, достойну роботу, рівність трудових прав громадян України, з дискримінацією у сфері праці. Апелянт вважає, що виклик поліції був обґрунтований, а поліція мала б з`ясувати всі причини ситуації, яка склалась. Також вважає, що в даному випадку відсутні докази вчинення нею адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.10.2024 року інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Вагерич Наталією Сергіївною було винесено відносно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 872537, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Підставою для прийняття вказаної постанови стало те, що 25.10.2023 року о 08 год. 08 хв. у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 78 громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме, зателефонувала на спецлінію « 102» та повідомила, що її не пропускають на робоче місце, хоча цього факту насправді не було. До постанови були додані: копія наказу № 20.09-1к ТОВ «Фармація Миколаївщини» від 20.09.2023 року «Про закріплення робочого місця ОСОБА_2 , пояснення гр. ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вказаною постановою по справі про адміністративне правопорушення, а також з діями інспектора, позивач оскаржила їх до суду першої інстанції.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , Управління патрульної поліції посилалось на те, що 25.10.2023 року приблизно о 08:07 год. ОСОБА_1 здійснила виклик на спецлінію служби « 102» про те, що її не пропускають на робоче місце за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши за викликом, екіпажем патрульної поліції «Корвет 351» від ОСОБА_1 було відібрано пояснення та враховано обставини, що передували даному виклику, а саме те, що 24.10.2023 року було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №872537 від 25.10.2023 року та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. відповідно до санкції ст. 183 КУпАП. Відповідач вказав на те, що згідно з відомостями, що містяться в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» встановлено, що 24.10.2023 року приблизно о 08:34 год. на скорочений номер екстреного виклику поліції « 102» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що керівництво аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , відмовляється її впускати на робоче місце. Прибувши за викликом за вказаною адресою, екіпаж патрульної поліції «Корвет 351» поспілкувався з працівниками аптеки, які надали копію наказу ТОВ «Фармація Миколаївщини» №20.09-1К від 20.09.2023 року «Про закріплення робочого місця ОСОБА_1 », де зазначається, що «у зв`язку з виробничою необхідністю з 25 вересня 2023 року заступника завідувача аптеки ОСОБА_1 закріпити за аптекою №20 за адресою: АДРЕСА_2 ».

Відповідач також посилався на те, що на відеозаписі, доданому до відзиву, зафіксовано те, як ОСОБА_1 зазначила, що вона відвідувала закріплене за нею робоче місце, що в свою чергу підтверджує її обізнаність з відомостями, зазначеними у вказаному наказі. Також, було відібрано пояснення у позивача, з яких вбачається, що ОСОБА_1 знала про існування наказу ТОВ «Фармація Миколаївщини» №20.09-1К від 20.09.2023 року «Про закріплення робочого місця ОСОБА_1 » та незважаючи на це здійснила завідомо неправдивий виклик на спецлінію служби « 102». У зв`язку з цим інспектором патрульної поліції і було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №872537 від 25.10.2023 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне:

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що за положеннями ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вже зазначалось вище, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало встановлення посадовою особою відповідача факту здійснення ОСОБА_1 25.10.2023 року завідомо неправдивого виклику поліції.

Згідно статті 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, визначеного ст.183 КУпАП, полягає у виклику представника хоча б однієї з перерахованих у цій статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

За положеннями ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

З наданих відповідачем до суду доказів, а саме з відеозапису з портативного відеореєстратора працівника поліції інспектора УПП в Миколаївській області ст. лейтенанта поліції Вагерич Н.С. вбачається, що гр. ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаною про те, що згідно наказу ТОВ «Фармація Миколаївщини» від 20.09.2023 року № 20.09-1К «Про закріплення робочого місця ОСОБА_1 » вона заступник завідувача аптеки у зв`язку з виробничою необхідністю з 25.09.2023 року закріплена за аптекою № 20 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснила виклик поліції шляхом телефонного дзвінка на спецлінію « 102» за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 78, повідомивши про те, що за вказаною адресою її не пускають на її робоче місце, яке таким не являється.

Згадуваний наказ ТОВ «Фармація Миколаївщини» від 20.09.2023 року № 20.09-1К «Про закріплення робочого місця ОСОБА_1 » був досліджений співробітниками поліції на місці здійснення виклику поліції за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 78 та долучений до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25.10.2023 року.

При цьому зазначений вище наказ ТОВ «Фармація Миколаївщини» від 20.09.2023 року № 20.09-1К «Про закріплення робочого місця ОСОБА_1 » станом на момент винесення оскаржуваної постанови скасований не був та був чинним.

Колегія суддів враховує, що за аналогічних підстав позивач 24.10.2023 року вже здійснювала виклик поліції за адресою м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 78. Визнавши такий виклик поліції завідомо неправдивим, інспектор 1 взводу 1 роти 2 батальйону УПП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 винесла постанову ГАБІ №872073 від 24.10.2023 року, згідно якої гр. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Незважаючи на зазначене, наступного дня, тобто 25.10.2023 року гр. ОСОБА_1 повторно здійснила виклик поліції шляхом звернення на спецлінію « 102» з тих самих підстав, що свідчить про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, оскільки позивач усвідомлювала, що повідомлена нею на спецлінію « 102» інформація є неправдивою, вона вже була притягнута до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, однак бажала виїзду на місце виклику працівників поліції.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що правомірність постанови ГАБІ №872073 від 24.10.2023 року, згідно якої гр. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, була підтверджена постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2024 року за наслідком розгляду справи № 489/7966/23, яка набрала законної сили.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції не відібрали пояснень від посадових осіб ТОВ «Фармація Миколаївщини», не витребували документи про працевлаштування позивача є необґрунтованими, оскільки, як встановлено судом посадовими особами відповідача було отримано саме від співробітників ТОВ «Фармація Миколаївщини», які працюють в аптеці за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 78, копію наказу ТОВ «Фармація Миколаївщини» від 20.09.2023 року № 20.09-1К «Про закріплення робочого місця ОСОБА_1 », який підтверджує, що місцем роботи позивача з 25.09.2023 року є аптека № 20 за адресою: АДРЕСА_2 . Доказів протилежного позивачем не надано.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено дотримання посадовими особами відповідача вимог КУпАП в частині своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

17.04.2024 року позивачем було подано до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення доказів у справі, а саме: рапортів працівника ВП № 1 (Новий Буг) Баштанського РВП ГУНП у Миколаївській області від 28.09.2023 року та помічника чергового ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 16.10.2023 року, пояснення ОСОБА_4 , які стосуються обставин недопуску її до робочого місця за адресою: АДРЕСА_2 .

В свою чергу подані позивачем докази жодним чином не спростовують факту допущення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки не спростовують тієї обставини, що аптека за адресою м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 78, куди позивачем викликався наряд поліції, не є її робочим місцем, визначеним роботодавцем.

Враховуючи все вищевикладене колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість та правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП та відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування оскаржуваної постанови серії ГАБІ № 872537 від 25.10.2023 року.

Доводи позивача про те, що співробітниками поліції не було надано їй можливості скористатись правничою допомогою не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається з відеозапису з портативного відеореєстратора, долученого до матеріалів справи, ст.лейтенантом поліції ОСОБА_3 були роз`яснені позивачці права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, і право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому, як підтверджено зазначеним вище відеозаписом, позивач не виявила бажання скористатись правничою допомогою.

Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що у статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, які справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції. До таких справ віднесено, зокрема, справи про правопорушення, відповідальність за які передбачена статтею 183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 183 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійні суб`єкти владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів та на які покладено функціональні обов`язки розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Враховуючи зазначене належним способом захисту порушених прав у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності є саме вимоги визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а не оскарження дій інспектора патрульної поліції зі складання такої постанови.

З огляду на зазначене вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Позовна вимога про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є похідною від вимоги про скасування оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому задоволенню також не підлягає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук