Справа № 380/6543/24
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/6543/24
У Х В А Л А

з питань відводу

24 квітня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові заяву представника позивача про відвід судді Грень Н.М. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до старшого державного виконавця Гармиш Наталії Зіновіївни, в якому просить суд:

надати судовий захист правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 у публічних правовідносинах, пов`язаних із виконанням рішення у справі про адміністративне правопорушення, шляхом визнання протиправним та скасування рішення старшого державного виконавця Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Громиш Наталії Зіновіївни, що викладено у постанові від 02.02.2024 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою судді від 01.04.2024 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали шляхом подання до суду позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 160 КАС України; доказів направлення відповідачу позовної заяви з додатками.

19.04.2024 представник позивача подав заяву про відвід судді Грень Н.М., яка мотивована тим, що покладання судом, що діяв під одноосібним головуванням судді Грень Н.М., на позивача обов`язку подати відповідачеві - державному виконавцеві чи відповідному органу ДВС електронної копії позовної заяви з додатками та навести у позовній заяві відомостей про вжиті заходи забезпечення позову чи доказів, яких позивач фактично не вживав, є примусом позивача робити те, що не передбачене законом. Обставина зазначення позивачем у позовній заяві відомостей про певного суб`єкта владних повноважень, як про особу відповідача за його позовом, ніяким образом (навіть за умови незгоди позивача на заміну первісного відповідача, належним відповідачем) не може бути перешкодою адміністративному суду у розгляді та вирішенні по суті вимог позовної заяви. На виконання вимог ухвали суду від 01.04.2024, представником позивача, 5 квітня 2024 року було складено і направлено, у порядку передбаченому ст. 18, 44, 160 КАС України, до суду та до електронного кабінету належного (за визначенням суду) відповідача у підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" оновлений текст позовної заяви. Працівниками канцелярії суду оновлену позовну заяву у справі №380/6543/24 помилково було визначено як первинну позовну заяву та, відповідно, помилково присвоєно новий унікальний номер адміністративної справи №380/7464/24. Представником позивача подавалось клопотання про об`єднання позовів у справах №380/6543/24 та №380/7464/24, проте ухвалою від 15.04.2024 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Відтак представник позивача вважає, що мета вище окресленої процесуальної поведінки судді Грень Н.М. полягає у створенні штучних і неподоланних перешкод ОСОБА_1 у доступі до адміністративного суду для вирішення порушеного ним спору у публічних правовідносинах, що, у свою чергу, свідчить про упередженість цієї судді по відношенню до сторони позивача у справі № 380/6543/24.

Ухвалою від 22.04.2024 визнано необґрунтованою заяву представника позивача про відвід судді Грень Н.М. в адміністративній справі № 380/6543/24 та передано вказану заяву для вирішення питання про відвід судді відповідно до приписів статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.04.2024 визначено суддю для розгляду заяви про відвід - Чаплик І.Д .

Проаналізувавши заяву представника позивача про відвід судді Грень Н.М., суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з частиною 1 якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС України.

Частиною четвертою статті 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною третьою статті 39 КАС України визначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної. Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд касаційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини (ухвала Верховного Суду від 17 липня 2020 року у справі №826/11409/17).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Заява № 21722/11), зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що існує дуже тісний взаємозв`язок між гарантіями «незалежного та неупередженого» суду та правом на «суд, встановлений законом». Хоча кожен із них слугує конкретним цілям у ролі окремих гарантій справедливого судового розгляду, Суд вбачає взаємну рису в інституційних вимогах пункту 1 статті 6, оскільки вони керуються метою дотримання основоположних принципів верховенства права та розподілу влади. Суд зазначає, що в основі кожної з цих вимог лежить необхідність підтримувати довіру суспільства до судової системи й гарантувати її незалежність від інших гілок влади (рішення у справі «Гудмундур Андрі Астрадссон проти Ісландії» (Gudmundur Andri Asdradsson v. Iceland) від 1 грудня 2020 року, заява № 26374/18; рішення у справі «Джоджай проти Албанії» (Xhoxhaj v. Albania) від 9 лютого 2021 року, заява № 15227/19).

Також Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у справі «Гаушільдт проти Данії» («Hauschildt v. Denmark», заява №10486/83) зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Аналогічні висновки викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №908/137/18.

Викладені в заяві про відвід судді Грень Н.М. доводи в її упередженості грунтуються на безпідставному прийнятті суддею ухвали про залишення позовної заяви без руху, в тому числі покладення в ухвалі на позивача неправомірних обов`язків, та ухвали про відмову в об`єднанні позовних вимог, чим створено штучні і неподоланні перешкоди ОСОБА_1 у доступі до адміністративного суду для вирішення порушеного ним спору у публічних правовідносинах.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України, у позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Верховний Суд у постанові від 08.11.2023 у справі №120/969/23 зауважив, що КАС України саме на позивача покладає обов`язок оформлення позовної заяви відповідно до вимог, які визначені його положеннями, а саме: статтями 160, 161 КАС України.

Суддя, отримавши матеріали позовної заяви, перевіряє її відповідність указаним вимогам, і у разі встановлення недоліків позовної заяви, вказує про це в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, надаючи позивачеві строк на їхнє усунення.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку її подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною. У кожному випадку, суддя має оцінити, чи є виявлені ним недоліки суттєвими і чи за їхньої наявності може бути вирішена справа з дотриманням всебічного, повного і неупередженого її розгляду.

Частинами першою та другою статті 172 КАС України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Наведене свідчить, що в одному провадженні можуть бути об`єднані декілька вимог, якщо вони пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, або є основними та похідними між собою.

Водночас, подання до суду кількох позовних заяв до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав залежно від обставин справи може бути підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 5 частини четвертої статті 169 КАС України (якщо позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду) або відмови у відкритті провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 170 КАС України (якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що доводи представника позивача щодо можливої упередженості судді зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді по справі №380/6543/24, що згідно із частиною четвертою статті 36 КАС України не може бути підставою для відводу судді.

Так, у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» вказано, що процесуальні дії судді, законність та обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно незгода сторони з винесенням суддею судового рішення, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін у справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

За таких умов суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність об`єктивних підстав для відводу судді Грень Н.М., які передбачені статтями 36-37 КАС України.

Суд також враховує, що на момент подання заяви про відвід суд не вчинив жодних перешкод ОСОБА_1 у доступі до адміністративного суду для вирішення порушеного ним спору у публічних правовідносинах, оскільки ухвалою від 15.04.2024 продовжив строк для усунення недоліків позовної заяви.

Частинами 8, 11, 12 статті 40 КАС України визначено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, заява представника позивача про відвід судді Грень Н.М. в адміністративній справі №380/6543/24 не відповідає вимогам ст. 39 КАС України, не є обґрунтованою та мотивованою, тому у її задоволенні належить відмовити.

Керуючись статтями 36-40, 248, 256, 294 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Грень Н.М. в адміністративній справі №380/6543/24 - відмовити.

Адміністративну справу №380/6543/24 разом з усіма матеріалами повернути судді Грень Н.М. для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Чаплик І.Д.