Справа № 461/1162/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/1162/24 пров. № А/857/7220/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Глушка І.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в електронній формі, апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 березня 2024 року, ухвалене суддею Радченком В.Є. у м. Львові, у справі № 461/1162/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд скасувати постанову серії РАП № від 13 листопада 2023 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

12 березня 2024 року Галицький районний суд міста Львова прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Скасував постанову серії РАП № від 13.11.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн.

Закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань із Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань із Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правничої допомоги в сумі 1000 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки, місце де здійснив зупинку позивач, не є виїздом з прилеглої території.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а тому зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що відповідач належним чином зафіксував порушення позивачем правил стоянки, а саме: стоянки на виїзді з прилеглої території.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 13.11.2023 року відповідач прийняв постанову серії РАП № про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно із цією постановою, 01.11.2023 року о 10 год. 18 хв. позивач здійснив зупинку транспортного засобу Nissan Murano, д.н.з. НОМЕР_1 , в межах виїзду з прилеглої території за адресою: м. Львів, вул. Скорика, 27, створюючи при цьому суттєву перешкоду дорожньому руху, чим порушив пункт 15.9 «и».

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 15.9 «и» Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП наступає за порушення правил зупинки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху і тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з загальними положеннями Правил дорожнього руху України, прилегла територія це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження того факту, що транспортний засіб Nissan Murano, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, здійснив зупинку на виїзді з прилеглої території, відповідач надав матеріали фотофіксації місця зупинки транспортного засобу.

Оглянувши та проаналізувавши ці докази, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не здійснював зупинки транспортного засобу на в`їзді до прилеглої території, оскільки, як видно із фотоматеріалів, ворота для в`їзду на територію, біля якої зроблено фото автомобіля позивача, відсутні.

Наявні поруч з автомобілем позивача двері (навіть з огляду на їх ширину) не дозволяють апеляційному суду зробити однозначного висновку про те, що через ці двері забезпечується в`їзд на територію, що за ними.

Наведене свідчить про те, що відповідач не довів наявність у діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а саме зупинки транспортного засобу на в`їзді до прилеглої території, що порушує пункт 15.10 «и» Правил дорожнього руху.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Зважаючи на те, що відповідач не довів факту вчинення позивачкем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 13 листопада 2023 року необхідно скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 березня 2024 року в справі № 461/1162/24 - без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до Галицького районного суду міста Львова для приєднання до матеріалів справи № 461/1162/24.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. В. Глушко
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 23.04.2024 року