Справа № 480/7700/23
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2024 року Справа № 480/7700/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7700/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
20 липня 2023 року позивач, ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, і просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Київ зарахувати до стажу для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.06.1998 по 14.03.2004 -провізор у ТОВ фірма "Лойд"; з 15.03.2004 по 31.03.2011 -провізор за трудовим договором у ФОП ОСОБА_2 ; з 01.04.2011 по 23.04.2015 - провізор за трудовим договором у ФОП ОСОБА_3 .; з 24.04.2015 по 26.01.2016 -провізор аптеки №1 згідно трудового договору з ФОП ОСОБА_4 .; з 27.01.2016 по 17.10.2022 - провізор-завідуюча аптекою згідно трудового договору у ФОП ОСОБА_5 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та прийняти рішення за заявою з урахуванням висновків Сумського окружного адміністративного суду по даній справі.
Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно та всупереч нормам чинного законодавства України відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.
Ухвалою суду від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на адміністративний позов.
ГУ ПФУ в м.Києві надано відзив на позовну заяву, в якій заперечує щодо позовних вимог та зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років є законним та обгрунтованим, з огляду на те, що серед вичерпного переліку закладів охорони здоров`я, визначених Переліком №909, відсутні "товариство" та "фізична особа - підприємець", то робота у таких суб`єктів господарювання не може бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років.(а.с.40-42)
Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому вважають, що позиція відповідача помилкова, з огляду на приміту 2 до Переліку №909, в якій установлено, що робота за спеціальністю в закладах і установах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.(а.с.47-49)
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 24.01.1996 Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області (а.с.8).
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".(а.с.9)
Рішенням від 06.06.2023 №47 відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з з не зарахуванням спірних періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, (а.с. 14)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У силу вимог пункту 6 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Процедура призначення та отримання пенсії встановлена Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788 визначено право на пенсію за вислугу років, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджений Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі - Перелік №909).

Згідно з пунктом 2 Переліку №909, робота на посаді провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, контрольно-аналітичних лабораторіях дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до примітки 2 Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Статтею 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801-XII (далі - Закон №2801-ХІІ) визначено, що заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за №892/7180, до фармацевтичних (аптечних) закладів відносяться: - аптека, - аптечна база (склад), - база (склад) медичної техніки, - база спеціальною медичного постачання (центральна, республіканська, обласна), - контрольно-аналітична лабораторія, - лабораторія з аналізу якості лікарських засобів, - магазин (медичної техніки, медичної оптики).

Частиною першою статті 19 Закону України "Про лікарські засоби" від 04.04.1996 №123/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок торгівлі лікарськими засобами, що здійснюється на підставі ліцензії.

Наведене в статті 3 Закону №2801-XII визначення поняття "заклад охорони здоров`я", також пов`язує здійснення оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами на території України виключно з отриманням ліцензії, яка має видаватися в порядку, встановленому законодавством, а не з отриманням ще й акредитаційного сертифіката.

Статтею 16 Закону №2801-XII, встановлено добровільне проходження закладами охорони здоров`я акредитації в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Не підлягають обов`язковій акредитації аптечні заклади. Акредитація аптечних закладів може здійснюватися на добровільних засадах.

Громадяни забезпечуються лікарськими засобами та імунобіологічними препаратами через заклади охорони здоров`я, які мають право на це відповідно до закону, (стаття 54 Закону).

Законодавець не виділяє форми власності аптек, (комунальна чи приватна).

Таким чином, на підставі вищенаведених норм законодавства України, особа, яка працювала на посаді провізора, фармацевта, завідуючим аптекою і ті, що належать ФОП, за умови здійснення такої діяльності на основі ліцензій на провадження роздрібної торгівлі лікарськими засобами, незалежно від отримання цим аптечним закладом акредитацій них сертифікатів, має право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, згідно з пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд вважає, що на працівника аптечного закладу не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення акредитації відповідного закладу охорони здоров`я, оскільки контроль за додержанням аптечними закладами правил здійснення оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами, у тому числі в питаннях проходження акредитації, покладається законодавством на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15.

Відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_2 позивач працювала на посадах : з 01.06.1998 по 14.03.2004 -провізор у ТОВ фірма "Лойд"; з 15.03.2004 по 31.03.2011 провізор за трудовим договором у ФОП ОСОБА_2 ; з 01.04.2011 по 23.04.2015 - провізор за трудовим договором у ФОП " ОСОБА_3 ; з 24.04.2015 по 26.01.2016 - провізор аптеки №1 згідно трудового договору з ФОП ОСОБА_4 ; з 27.01.2016 по 17.10.2022 - провізор-завідуюча аптекою згідно трудового договору у ФОП ОСОБА_5 (а.с.10-12)

Окрім трудової книжки, трудовий стаж позивача на посаді провізора підтверджується архівною довідкою від 27.03.2023 року №115/16-63, відповідно до якої вона в період з 01.06.1998 по 15.03.2004 працювала на посаді провізора у ТОВ "Лойд", видом діяльності якої, відповідно до історичної довідки до опису справ ТОВ фірми "Лойд" за 1997-2012 року предметом діяльності є роздрібна торгівля лікарськими засобами та медична практика (а.с.15-16)

В порушення наведених норм позивачу безпідставно та протиправно відмовлено відповідачем у призначенні пенсії за вислугу років.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які заявлені до ГУ ПФУ в м.Києві, оскільки позивач має право на призначення пенсії за вислугу років зважаючи на те, що посада позивача віднесена до тих посад, які дають право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах, визначених пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Також суд звертає увагу, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало ГУ ПФУ в м.Києві, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 року № 22-1, а тому з урахуванням скасування вище зазначеного рішення, саме ГУ ПФУ в м.Києві повинно повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків даного судового рішення.

Згідно з вимогами ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1073,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Київ №47 від 06.06.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ (вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, Київська область, 04053, ) зарахувати до стажу для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) періоди роботи: з 01.06.1998 по 14.03.2004 - провізор у ТОВ фірма "Лойд"; з 15.03.2004 по 31.03.2011 - провізор за трудовим договором у ФОП ОСОБА_2 ; з 01.04.2011 по 23.04.2015 - провізор за трудовим договором у ФОП ОСОБА_3 ; з 24.04.2015 по 26.01.2016 -провізор аптеки №1 згідно трудового договору з ФОП ОСОБА_4 ; з 27.01.2016 по 17.10.2022 - провізор-завідуюча аптекою згідно трудового договору у ФОП ОСОБА_5 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, Київська область, 04053, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про призначення пенсії за вислугу років та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул. Бульварно - Кудрявська, 16, м. Київ, Київська область, 04053, ) суму судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко