Справа № 280/462/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Справа № 280/462/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного малого підприємства ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» (вул. 8 березня, буд. 190, м. Запоріжжя, 69081) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка Тадеуша, буд. 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного малого підприємства ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» (далі позивач, ПМП ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ») до Львівської митниці Державної митної служби України (далі відповідач, Львівська митниця), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901246/1 від 31.10.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/003762.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем до митного оформлення надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними. Також посилається на те, що при застосуванні другорядного методу Львівською митницею використана інформація щодо раніше визнаної митної вартості щодо ідентичних товарів, однак, окрім визначення джерела інформації, яке взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган не навів пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 17.01.2024 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

22.01.2024 від представника позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 22.01.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.

26.01.2024 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, в обґрунтування якої відповідач зазначає про необхідність розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін з метою повного та всебічного встановлення всіх обставин справи.

Ухвалою від 31.01.2024 у задоволенні клопотання Львівської митниці про розгляд з викликом сторін справи №280/462/24 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

31.01.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому Львівська митниця заперечила проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заявлених вимог відповідач посилається на те, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №23UA71U7 від 25.10.2023 було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено, що декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості. Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. На вимогу митного органу позивачем були надані додаткові документи. Проте документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані ПМП ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ПМП ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» зареєстроване в якості юридичної особи 13.11.1992, номер запису 0002561 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

09 квітня 2023 року між позивачем та фірмою BlueStar (Tianjin) International TradingCoLTD, Китай було укладено контракт, відповідно до якого Покупець (позивач) придбаває хімічну продукцію, кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови поставки якої визначають в додатках до контракту. Відповідно до п.4.1 контракту - умови поставки вказуються у відповідному додатку. Дата відвантаження - дата транспортної накладної. Відповідно до п.5.1. контракту - умови платежу вказуються у відповідних додатках до контракту.

Відповідно до додатку №2 від 26.07.2023 постачанню підлягає товар - метилацетат у кількості 47,52 МТ ціною 760 доларів США за 1 МТ на загальну вартість 36115,2 доларів США.

Умови поставки - FOB-Qingdao, Китай у відповідності до Інкотермс-2010.

Умови платежу - 100% передплата.

Код ТН ВЕД товару - 29153900

Товар упакований у 180 кг. металеві бочки, вартість яких включена у вартість товару.

Допускається похибка на вагу поставки +/-2%, кінцевий розрахунок проводиться за фактично поставлений товар.

Всі інші умови - відповідно до контракту.

На виконання умов контракту та відповідно до додатку №2 від 26.07.23 позивачем на підставі проформи - інвойсу №23JВК072616 від 26.07.2023 відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті №25 від 28.07.2023 сплачено 36115,20 доларів США.

По прибутті товару в України у відділі митного оформлення позивачем була подана митна декларація №23UA69U9 на оформлення товару від 16.10.2023. При цьому вказана декларація відповідно до повідомлення була прийнята до БД митного органу, при цьому позивачеві було запропоновано документально підтвердити той факт, що продавець є виробником товару та долучити експертний висновок стосовно ціни товару.

25.10.2023 позивачем була подана митна декларація №23UA71U7. Серед переліку доданих документів, серед іншого, на адресу митного органу були додані документи, що підтверджують статус товаровиробника, а також доданий висновок №111/410 від 25.10.2023року ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», яким підтверджена ціна товару.

Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №23UA71U7 від 25.10.2023 Львівською митницею було встановлено наступне:

- відповідно до п.1.2 договору транспортного експедирування №24072020 від 24.07.2020 конкретний перелік послуг і інформація про них зазначаються в заявці на перевезення №7 від 24.07.2023 в графі вартість експедирування і доставки вказано вартість морського перевезення, страхування та портові послуги. В рахунку на перевезення не виділено витрат на страхування вантажу і не додано їх до митної вартості чим порушено ч. 10 та 21 ст. 58 МК України.

- відповідно до наданих залізничних накладних 31501710 та 31501711 від 16.10.2023 відправником вантажу є Інтермодаль Термінал м. Глівіце, а по коносаменту від 12.08.2023 №BW2178737 вантаж прибув у Гданськ. Таким чином не зрозуміло, як вантаж відправлений з Глівіце, які географічно за 540 км від Гданська.

- відповідно до п.1.5 договору транспортного експедирування №24072020 від 24.07.2020 передбачений додаток, який є невід`ємною частиною договору. Додаток до митного оформлення не подавався.

30.10.2023 позивачем надано додатково наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №09042023 від 09.04.2023; додаток до контракту №2 від 26.07.2023; платіжне доручення в іноземній валюті №25 від 28.07.2023; рахунок-фактура (інвойс) №23JВК072616 від 10.08.2023; рахунок-проформа №23JВК072616 від 26.07.2023; Аналіз рахунку №70 від 26.09.2023; Оборотно-сальдова відомість по рахунку №10 від 25.09.2023; Оборотно-сальдова відомість по рахунку №284 від 31.12.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №А009782-1 від 09.10.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №А009782 від 03.10.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товарів №06 від 10.10.2023; Договір про перевезення №24072020 від 24.07.2023; транспортна заявка №7 від 27.07.2023; транспортна заявка №7-1 від 10.10.2023; Висновок про вартісні характеристики товару, підготований спеціалізованою експертною організацією №111/410 від 25.10.2023; страховий поліс №АSНН01124223QААL52ТR від 11.08.2023; попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000725 від 05.09.2023; попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000692 від 28.08.2023; попередня калькуляція вартості виробництва продукції №КА-0000624 від 03.08.2023; видаткова накладна №270600010 від 27.06.2023; видаткова накладна №220600010 від 22.06.2023; видаткова накладна №200600018 від 20.06.2023; видаткова накладна №100700001 від 10.07.2023; видаткова накладна №70800010 від 07.08.2023; видаткова накладна №60700001 від 06.07.2023; видаткова накладна №50700016 від 05.07.2023; видаткова накладна №30800005 від 03.08.2023; видаткова накладна №30700012 від 03.07.2023; видаткова накладна №30800001 від 03.08.2023; видаткова накладна №40900004 від 04.09.2023; видаткова накладна №60900005 від 06.09.2023; видаткова накладна №60900010 від 06.09.2023; видаткова накладна №110900014 від 11.09.2023; видаткова накладна №110900016 від 11.09.2023; видаткова накладна №130900004 від 13.09.2023; видаткова накладна №130900008 від 13.09.2023; видаткова накладна №609000013 від 06.09.2022; Висновок про якісні характеристики товару, підготований спеціалізованою експертною організацією №Е-024 від 16.02.2017; Договір ТУ-010121 від 01.01.2021; Договір поставки товару №Ш190006 від 08.01.2019; Договір поставки товару №ПД0007 від 31.12.2019; Договір поставки №85-31-2/52 від 01.06.2020; Договір оренди №5 від 01.02.2017; Договір оренди №204 від 01.04.2022; Договір оренди №А2310-1 від 23.10.2023; Лист №15/23 від 01.09.2023; ТУ 24.3-5-2006 від 23.08.2006; ТУ У 20.3-2-2015 від 12.11.2015; ТУ заміна 1:2019 від 19.04.2019; Висновок ДСЕЕ №602-123-20-2-9166 від 25.04.2019; Висновок ДСЕЕ №05.03.02-07-49733 від 05.11.2015; Звернення №37000 від 21.09.2023; Довідка №3/29/9/2-1432 від 21.06.2022; Довідка №459 від 13.04.2023; Звернення №3/29/9/2-166 від 18.01.2023; Довідка б/н; Комплектація КА-000624 від 03.08.2023; Комплектація КА-000692 від 28.08.2023; Комплектація КА-000725 від 05.09.2023; копія митної декларації країни відправлення №00710776 від 12.08.2023; копія митної декларації країни відправлення Т1 №23РL322080NU67НХМ2 від 11.10.2023; копія митної декларації країни відправлення Т1 №23РL322080NU67НХР7 від 11.10.2023.

Незважаючи на подані додаткові документи, за вказаною декларацією позивачеві було відмовлено у випуску товарів на підставі картки відмови №UA209170/2023/003762 та прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару №UA209000/2023/901246/1 від 31.10.2023 відповідно до якого митну вартість скориговано на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(б відповідно до положень статті 60 Митного кодексу України.

Відповідачем було констатовано про встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Керуючись викладеним, відповідач зазначив про неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2(а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2(б (ст. 60 Митного кодексу України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: МД №UA204020/2023/40844 від 10.10.2023.

У зв`язку з викладеним позивачем була подана декларація №23UA87U2 від 31.10.2023, виходячи з рішення відповідача про коригування митної вартості від №UA209000/2023/901246/1 від 31.10.2023.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття оскаржуваних рішень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК України).

Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Згідно із ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом, відповідно до норм, цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ст. 52 МК України).

Відповідно до ст. 57 МК України визначення .митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним, методом, (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм, цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним, методом. - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним, органом шляхом, перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч.1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу положень ч.5ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1-2ст. 53 МК України встановлено, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним, методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч.1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим, імпорту, приймається митним, органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної, вартості гріх товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом, у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товару.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 МК України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості лише у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема, але не виключно, у постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 02.07.2019 (справа №804/1416/16), від 30.07.2018 (справа №804/16582/14), від 05.06.2018 (справа №804/475/16), від 02.06.2022 (справа №460/2674/20) тощо.

Необхідно також зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А «Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)» у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: «На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства».

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.08.2021 в адміністративній справі №821/1050/17, тощо.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи, за результатами розгляду поданих позивачем документів Львівська митниця направляла декларанту повідомлення про виявлені розбіжності у поданих документах та про необхідність подання додаткових документів.

Разом із тим, суд вважає, що вказані митним органом розбіжності в поданих документах не могли бути підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки подані позивачем для митного оформлення товару документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і у своїй сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної, вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним, методом. Крім, того, жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність ввезених товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Згідно із п. 2 ч.6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом, або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом, або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом, неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено. Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

При цьому, відповідно до сталої правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17, від 19.08.2020 у справі №140/754/19, від 26.05.2022 у справі №560/355/19 тощо, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Суд звертає увагу, що за обставинами даної справи, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, окрім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості імпортованого товару, відповідачем не надано будь-яких пояснень щодо зроблених коригувань та обсягів партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару із застосуванням другорядного методу.

Отже спірне рішення про коригування митної вартості не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості.

Також, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості Львівською митницею у графі 33 спірного рішення, з урахуванням окремого повідомлення зазначено, що:

- надані декларантом на запит митного органу документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-3 ст.53 МК України не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- відповідно до п.1.2 договору транспортного експедирування №24072020 від 24.07.2020 конкретний перелік послуг і інформація про них зазначаються в заявці на перевезення №7 від 24.07.2023 в графі вартість експедирування і доставки вказано вартість морського перевезення, страхування та портові послуги. В рахунку на перевезення не виділено витрат на страхування вантажу і не додано їх до митної вартості чим порушено ч. 10 та 21 ст. 58 МК України.

- відповідно до наданих залізничних накладних 31501710 та 31501711 від 16.10.2023 відправником вантажу є Інтермодаль Термінал м. Глівіце, а по коносаменту від 12.08.2023 №BW2178737 вантаж прибув у Гданськ. Таким чином не зрозуміло, як вантаж відправлений з Глівіце, які географічно за 540 км від Гданська.

- відповідно до п.1.5 договору транспортного експедирування №24072020 від 24.07.2020 передбачений додаток, який є невід`ємною частиною договору. Додаток до митного оформлення не подавався.

Разом з тим всі вищенаведені зауваження не стосуються числового значення вартості товару.

При цьому з матеріалів справи судом встановлено, що рахунки фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 03.10.2023 та 09.10.2023 містить однакові цифрові значення і числові і прописом. Довідка про вартість транспортно-експедиційних послуг містить теж числове значення, що і відповідні графи рахунків від 03 та 09 жовтня 2023року.

Транспортування товару з порту Китаю здійснювалось ТОВ «Юнайтед ГлобалЛоджистік» на підставі договору транспортного експедирування №24072020 від 24.07.2020.

За вказаним договором Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Клієнта виконати, а при необхідності - також організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги. Конкретний вид послуг зазначається в заявці на перевезення вантажу, яка підписується сторонами і є невід`ємною частиною договору.

При цьому повноваження Експедитора за даним договором зазначені в п.1.3. договору. Серед іншого Експедитор організовує охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання (п.1.3.5.), здійснює страхування вантажів та своєї цивільної відповідальності перед Клієнтом за шкоду, заподіяну втратою, нестачею або пошкодженням (псуванням) вантажу (п.1.3.10), здійснює розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів (п. 1.3.13) тощо.

Відповідно до п.3.1. договору - оплата послуг експедитора за цим договором і додаткових витрат Експедитора здійснюється Клієнтом в безготівковій формі на підставі рахунку та акту здачі - приймання наданих послуг. У рахунку вказуються сума додаткових витрат Експедитора, що підлягають відшкодуванню Клієнтом.

Відповідно до п.4.1. договору Експедитор несе повну матеріальну відповідальність за повну або часткову втрату, пошкодження або псування вантажу в період перевезення і відшкодовує в повному обсязі збитки, завдані Клієнту втратою, пошкодженням або псуванням вантажу.

На виконання вказаного договору між позивачем та експедитором 27.07.2023 була підписана транспортна заявка №7 на транспортування, товару морським транспортом, відповідно до якої вартість експедирування за один контейнер складає:

- фрахт (Лінія МАЕРСК) + страхування вантажу - 2000 доларів США за курсом НБУ на дату заходу контейнера в порт

- ПРР + Експедиторські послуги+Т1: 600 доларів США за курсом НБУ на дату заходу контейнера в порт.

10 жовтня 2023 року була підписана транспортна заявка №7-1 на транспортування товару залізничним та автомобільним транспортом, відповідно до якої вартість експедирування та доставки за один контейнер складає ЗалізницяГданськ-Мостиська + Залізниця Мостиська - Вишневе + авто доставка до м. Бориспіль: 2400 доларів США по курсу НБУ на дату заходу контейнера в порт, з яких:

- транспортування до території України 1050 доларів США

- транспортування по території України 1350 доларів США.

Після виконання експедиційних послуг між сторонами підписується акт виконаних робіт. При цьому, враховуючи що вказаний акт є первинним бухгалтерським документом і залишається у позивача, на підтвердження вартості доставки товару за межами України, яка включається в ціну товару для його розмитнення, Експедитором надається довідки про вартість міжнародних транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до довідки від 10.10.2023 Експедитором було підтверджено, що позивачеві було надано транспортно-експедиційні послуг по перевезенню вантажів у морських контейнерах ВЕАU381940 та СААU5939290 за коносаментом ВW23080130 (292178737) з порту Циньдао (Китай) до порту Гданськ (Польща). Далі контейнер вивезений залізничним транспортом до України за напрямком Гливиці (Польща) перехід Мостиська - Бориспіль (Україна).

Вантаж застрахований. Вартість страхування входить до транспортно-експедиційних послуг. Сума транспортних витрат до митного кордону перехід Мостиська (Україна) за обидва контейнери становить 265883,34 гривень без ПДВ.

Саме вказана сума була включена позивачем у вартість товару при його розмитненні.

Відповідачеві були надані рахунки, надані Експедитором, №А009782 від 03.10.2023року на суму 190156,72 гривень та №А009782-1 від 09.10.2023року ка суму 175596,99 гривень

Отже системний аналіз всіх вищезазначених документів дозволяє чітко визначити, що позивач за відповідними умовами Інкотермс не має обов`язку проведення страхування вантажу, подібний обов`язок за договором надання експедиторських послуг є у Експедитора, який проводить відповідне страхування разом з оплатою суми фрахту, який виставляє вказані суми до оплати відповідно до рахунку, який надає позивачеві.

Передплатний рахунок №А009782 від 03.10.2023 містить посилання, що морське транспортування вантажу (фрахт) складає 146274,40 гривень, що за курсом НБУ - 36,5686 (для зручності вказаний безпосередньо в рахунку) складає 4000 доларів США, що відповідає умовам транспортної заявка №7 від 27.07.2023року (фрахт (лінія МАЕРСК) + страхування вантажу - 2000 доларів США за 1 контейнер).

Вказана сума в тому числі склала вартість доставки вантажу до території України, про що зазначено в довідці Експедитора.

Таким чином, зазначення в рішенні про коригування митної вартості товару, що однією з підстав для невизнання заявленої митної вартості товару є той факт, що в рахунку на перевезення не виділено витрат на страхування вантажу і не додано їх до митної вартості, чим порушено ч.10 та 21 ст.58 МК України, не ґрунтується на нормах закону.

Посилання митного органу в рішення про коригування митної вартості товару на те, що відповідно до залізничних накладних №31501710 та №31501711 від 16.10.2023 товар залізницею в Україну відправлений з терміналу у м. Глівіце (Польща), а за коносаментом - товар прибув у м. Гданськ (Польща), що за 540 км. від м. Глівіце не заслуговує на увагу, оскільки вказаний факт взагалі не впливає на митну вартість товару. Транспортування товару з порту Республіки Польщі для його відправлення позивачеві з залізниці республіки Польщі не відстежується позивачем, включається Експедитором до вартості товару в графі «організація послуг з міжнародного перевезення вантажу по маршруту Гданськ (Польща) -п/пМостиська», про що зазначено в рахунку на передплату від 09.10.2023року №А009782-1.

Посилання митного органу в рішення про коригування митної вартості товару на те, що відповідно до п.1.5. договору транспортного експедирування передбачений додаток, який не доданий до митного оформлення не заслуговує на увагу, оскільки по-перше, вказане не впливає на митну вартість товару, а по-друге, все відомості, про які зазначено в п.1.5. договору знайшли своє відображення в транспортних заявках на перевезення №7 від 27.07.2023 та №7-1 від 10.10.2023.

Крім того, позивачем додатково було замовлено висновок Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх торгових ринків», відповідно до якого ціна товару, що постачався позивачеві, відповідає відпускній ціна компанії виробника.

Таким чином, незважаючи на поданий позивачем комплект документів з урахуванням додатково поданих документів відповідач дійшов до хибного, висновку, що його недостатньо для підтвердження числових значень складових митної вартості товару, про неможливість застосувати для визначення митної вартості інші методи, окрім другорядного та 31.10.2023 виніс рішення про коригування митної вартості товарів. Але в зазначеному рішенні відповідач не вказав, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Надані до митного оформлення документи містять однакові умови та вартість товару, а отже є єдиним визначальним в цих документах показником для обчислення митної вартості товару, в той час як порядок оплати вартості товару та строк оплати вартості товару на визначення числового показника митної вартості товару не впливають.

Приймаючи оспорюване рішення відповідач зазначив, що при розмитненні товару ним застосовано метод 26 (ст. 60 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: МД №UА204020/2023/40844 від 10.10.2023.

Разом з тим, митний орган повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування (ціну товару та інші складові митної вартості, які підлягають обчисленню, за умови їх наявності) в документах, перелічених в ч. 2 ст. 53 МК України.

Декларантом надані першоджерела митної вартості імпортованого товару згідно ч. 2 ст. 52 МК України: контракт, інвойс, платіжні доручення, довідка про транспортні витрати, за яким однозначно обраховується митна вартість товару. Митний орган безпідставно поставив під сумнів наданий перелік документів та не застосував основний метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку із чим що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UА209000/2023/901246/1 від 31.10.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА209170/2023/003762 є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» №33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 0373/05).

У контексті встановлених обставин справи, інші аргументи учасників справи не мають вирішального впливу на вищенаведені висновки суду.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного малого підприємства ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» (вул. 8 березня, буд. 190, м. Запоріжжя, 69081) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка Тадеуша, буд. 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901246/1 від 31.10.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/003762.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України на користь Приватного малого підприємства ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ»» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривен).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «25» квітня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль