Справа № 320/1422/21
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1422/21 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Ключковича В.Ю.
за участю секретаря: Рожок В. В.

позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів Щекуна О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 06.07.2023) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправним та скасування рішення, наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців, у якому просив суд:

- визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 12.08.2020 оформлене протоколом № 36 в частині застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 2216/7 від 21.08.2020 року про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1. дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача як в частині порушення відповідача порядку розгляду дисциплінарного провадження так і в частині відсутності в діях позивача складу дисциплінарного проступку.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідачів надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 здійснює діяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва на підставі посвідчення приватного виконавця № 0008 від 30.05.2017.

На виконанні у ОСОБА_1 знаходилось виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 756/9508/15-ц від 13 січня 2016 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми 9307353,96 грн.

На підставі звернення боржника ОСОБА_2 від 01.06.2020, що надійшло від народного депутата України ОСОБА_4 , Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Управління) відповідно до статті 34 Закону, пунктів 19, 26 розділу ІІІ Порядку проведення перевірок, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1. щодо здійснення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

За результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності Позивача Управлінням складена довідка від 24.06.2020, згідно з якою приватним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження № НОМЕР_1 порушено вимоги частини першої та п`ятої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» щодо поновлення вчинення виконавчих дій до усунення обставин, що стали підставою для їх зупинення.

12.08.2020 Дисциплінарною комісію приватних виконавців утвореною при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності прийнято рішення, оформлене протоколом № 36 від 12.08.2020, яким застосовано до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Зазначене рішення Дисциплінарної комісії введене в дію наказом Міністерства юстиції № 2216/7 від 21.08.2020.

Позивач вважає рішення Дисциплінарної комісії та наказ про введення його в дію протиправними та такими що підлягають скасуванню, що і зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі також - Закон № 1403-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Статтею 37 зазначеного Закону обумовлено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із статтею 34 Закону № 1403-VIII, Міністерство здійснює контроль за діяльністю приватного виконавця шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством.

Контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством шляхом проведення, зокрема, позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством.

Згідно з підпунктом 1, 8 статті 17 Закону № 1403-VIII, Міністерство формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень; здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Положення про Міністерство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 288 (надалі - Положення № 228), Міністерство юстиції України (Мін`юст), є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері електронних довірчих послуг, нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації.

Згідно з пунктом 83 Положення № 228, Міністерство відповідно до покладених на нього завдань, зокрема організовує, контролює та здійснює примусове виконання рішень у випадках, передбачених законом; забезпечує доступ державних та приватних виконавців до баз даних і реєстрів, зокрема електронних, що містять інформацію про боржників, їх майно та кошти; здійснює відповідно до закону державне регулювання діяльності приватного виконавця; надає державним та приватним виконавцям роз 'яснення та рекомендації з питань примусового виконання рішень.

Відповідно до визначення статті 16 Закону 1403-VIII, приватний виконавець - це особа, уповноважена державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень.

Частиною 1 статті 13 Закону, визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом частини третьої статті 34 Закону 1403-VIII, позапланові перевірки проводяться, зокрема на підставі письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

Комісія, відповідно до статті 39 Закону 1403-VIII, утворюється при Міністерстві для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.

Вказаною нормою Закону 1403-VIII та Положенням про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства від 27.11.2017 № 3791/5 (далі по тексту також - Положення № 3791/5), визначено, що основними завданнями Комісії є: розгляд питань про притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків; прийняття рішень про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Так, Комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання Міністерства, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Міністерства чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до розділу IV Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затверджений наказом Міністерство від 22.10.2018 № 3284/5, зареєстрований у Міністерстві 22.10.2018 за № 1195/32647 (далі - Порядок проведення перевірок), у разі виявлення під час здійснення планових та позапланових перевірок діяльності приватного виконавця ознак дисциплінарного проступку, визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 38 Закону 1403-VIII, структурний підрозділ Міністерства вносить вмотивоване подання до Комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_1., Управлінням складено довідка від 24.06.2020, згідно з якою, приватним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження № НОМЕР_1 порушено вимоги частини першої та п`ятої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" щодо поновлення вчинення виконавчих дій до усунення обставин, що стали підставою для їх зупинення.

Тож, керуючись частиною сьомою статті 34, пунктом 4 частини другої статті 38 Закону 1403-VІІІ, Міністерством юстиції України внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача.

У зверненні від 01.06.2020 боржника ОСОБА_2 зазначено, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 позивачем неправомірно вчинено виконавчі дії з реалізації належного боржнику майна та здійснено відчуження цього майна на користь стягувачів, чим порушено вимоги пункту 7 частини першої статті 120 Кодексу України з процедури банкрутства.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до цілком обґрунтованого висновку, що скарга на дії приватного виконавця, вчинені в рамках такого, містила посилання на певні обставини, які, на думку скаржника, свідчили про допущення приватним виконавцем порушень, та у скарзі боржник просив визнати дії позивача протиправними без посилання на конкретні норми законодавства, яким регулюється діяльність приватних виконавців, які скаржник вважає порушеними.

Відтак, предметом розгляду за скаргою, у даному випадку, були саме дії та рішення, що вчиненні позивачем у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Відповідно до приписів пункту 16 Розділу III Порядку проведення перевірок, під час проведення позапланових перевірок діяльності приватного виконавця з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок.

Під час проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача використовувалась інформація надана приватним виконавцем, а також викладені у скарзі боржника обставини та доводи, в тому числі брались до уваги і відомості автоматизованої системи виконавчого провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дисциплінарним органом з`ясовувались обставини, які стосувалися виключно предмета звернення, з огляду на що, перевірка Управлінням рішень та вчинених позивачем дій щодо виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом м. Києва у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 нерозривно пов`язана зокрема, з вчиненням дій в період з відкриття виконавчого провадження по його закінчення та не є виходом за межі предмета звернення і не свідчить про порушення відповідачем положень статті 34 Закону № 1403-VІІІ та пунктів 19, 26 Розділу III Порядку проведення перевірок.

Статтею 40 Закону № 1403-VIII, передбачено, що Комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення. У разі якщо подання до Комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, Комісія відкладає розгляд цього подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду такої скарги.

У такому разі перебіг строку, передбаченого частиною першою цієї статті, зупиняється до набрання судовим рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи як доводи позовної заяви так і апеляційної скарги позивачем вказується, що в супереч наведені нормі Дисциплінарною комісією не відкладено розгляд подання, хоча, що його дії є предметом судового оскарження ним повідомлялось комісію належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, на засідання Комісії позивач подав заяву про відкладення розгляду подання, оскільки в Господарському суді міста Києва перебуває скарга ОСОБА_2 на його дії, що розглядається судом в рамках справи № 910/17428/19

Крім того, повідомлено, що стягувачем у ВП № НОМЕР_1 ОСОБА_5 подано до Оболонського районного суду м. Києва скаргу на рішення та дії приватного виконавця, в рамках якої оскаржуються постанови приватного виконавця про зупинення виконавчих дій від 11.03.2020 та від 12.03.2020, а також постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 11.03.2020 та від 23.04.2020.

22.07.2020 Комісією прийнято рішення про відкладення розгляду подання для надання приватним виконавцем ОСОБА_1. підтвердження того, що подання Міністерства внесено на підставі скарги ОСОБА_2 є одночасно предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

До Комісії надійшла заява приватного виконавця від 11.08.2020 № 1364 до якої додано лист Оболонського районного суду міста Києва, відповідно до якого, стягувачем ОСОБА_5 20.07.2020 направлено суду скаргу на рішення/дїї приватного виконавця ОСОБА_1.

Разом з тим, справа в межах якої має розглядатись дана скарга, у квітні 2020 направлена до Київського апеляційного суду.

У цьому листі також зазначено про неможливість розгляду даної скарги, у зв`язку з відсутністю в Оболонському районному суді міста Києва матеріалів справи № 756/9508/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , остання буде розглянута з моменту повернення справи № 756/9508/14-ц з апеляційної інстанції.

На засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців, що мало місце 12.08.2020 клопотання позивача про відкладення розгляд подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду скарги залишено без задоволення.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач вказує, що як відповідач так і суд першої інстанції прийшли до помилкових висновків щодо правомірності залишення без задоволення його клопотання про відкладення розгляду подання Міністерства юстиції України, оскільки питання прийняття судом до розгляду скарги на дії приватного виконавця не вирішується в порядку передбаченому статтею 187 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно, не передбачено постановлення судом ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду.

Поряд із цим, із змісту витягу із протоколу № 36 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 12.08.2020 року вбачається, що посилання секретаря комісії на наведену вище норму процесуального законодавства не покладено в основу залишення клопотання позивача без задоволення, а наведено останнім, як можливий варіант існування доказів обставин на які вказує ОСОБА_1 у своєму клопотанні.

При цьому, із змісту вказаного протоколу вбачається, що членами дисциплінарної комісії неодноразово з`ясовувалось у позивача саме підтвердження здійснення судового розгляду скарг на дії виконавця, а не сам факт подання таких скарг.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, що Комісія продовживши розгляд подання, діяла в межах своїх повноважень та у відповідності до частини другої статті 40 Закону 1403-VІІІ.

Крім того, в обґрунтування доводів як позовної зави так і апеляційної скарги позивач вказує на те, що висновки Комісії в оскаржуваному рішенні № 36 не містять ознак дисциплінарного проступку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, постановою від 19.09.2018, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва від 13.01.2016 № 756/9508/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 залишку боргу в сумі 9307353,96 грн.

08.10.2019 приватним виконавцем здійснено опис та арешт належного боржнику майна, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Також, перевіркою встановлено, що 10.12.2019 приватним виконавцем здійснено опис та арешт 1/2 житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідну постанову.

19.12.2019 та 26.12.2019 приватним виконавцем до ДП "СЕТАМ" направлено заявку про реалізацію належного боржнику нерухомого майна.

21.12.2019 та 27.12.2019 на веб-сайті організатора торгів розміщено інформаційне повідомлення про перші електронні торги.

14.02.2020 приватним виконавцем отримано заяву арбітражного керуючого Годовиченко Д.В. про зупинення вчинення виконавчих дій, до якої додано ухвала Господарського суду міста Києва від 22.01.2020 у справі № 910/17428/19 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

17.02.2020 приватним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

В цій постанові зазначено про зупинення електронних торгів з реалізації арештованого майна. Копії вказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження та до ДП "СЕТАМ".

21.02.2020 приватним виконавцем винесена постанова про виправлення помилки в процесуальному документі, відповідно до змісту якої, в постанові про зупинення вчинення виконавчих дій від 17.02.2020 було помилково зазначено про зупинення електронних торгів з реалізації нерухомого майна боржника, оскільки відповідно до пункту 2 частини другої статті 121 Кодексу України з процедури банкрутства, у разі перебування майна на стадії продажу стягнення не зупиняється.

Постановою від 11.03.2020 приватним виконавцем поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Так, згідно з пунктом 4 частини першої статті 34 Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувана поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Строки зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 35 Закону, частиною першою якої встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини першої статті 34 Закону виконавче провадження зупиняється до закінчення строку дії зазначених обставин.

Частиною п`ятою цієї статті Закону, передбачено, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Виходячи з положень пункту 4 частини першої статті 34 Закону, у цьому випадку, вчинення виконавчих дій зупиняється на період запровадженого господарським судом мораторію.

З огляду на наведене, дисциплінарним органом встановлено що в порушення вимог частини першої та п`ятої статті 35 Закону, приватним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 винесено постанова про поновлення вчинення виконавчих дій до усунення обставин, які стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.

Також, встановлено, що 11.03.2020 приватним виконавцем винесено постанову про заміну сторони (стягувана) у виконавчому провадженні, якою замінено частково вибулу сторону виконавчого провадження № НОМЕР_1 ОСОБА_3 в розмірі 1/2 вимог стягувана її правонаступниками: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в розмірі 1/2 цих вимог за кожним.

Крім цього, перевіркою встановлено, що 12.03.2020 приватним виконавцем повторно винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 4 частини першої статті 34 Закону. Відповідно до цієї постанови, зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, крім проведення електронних торгів з продажу майна боржника.

Електронні торги з продажу належного боржнику майна були визнані такими, що не відбулись, у зв`язку із чим, 15.04.2020 приватний виконавець направив стягувачам ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 пропозицію щодо залишення за собою нереалізованого майна.

23.04.2020 від стягувача ОСОБА_3 надійша заява про бажання залишити за собою нереалізоване майно: 1/2,частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

23.04.2020 від стягувача ОСОБА_6 надійшла заява про бажання залишити за собою нереалізоване майно: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Постановою від 23.04.2020, приватним виконавцем поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, чим порушено вимоги частини першої та п`ятої статті 35 Закону, оскільки обставини, які стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій усунуті не були (дія мораторію запровадженого господарським судом не закінчилась).

24.04.2020 приватним виконавцем винесено постанови про передачу вищевказаного майна стягувачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом.

Також, 24.04.2020 приватним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 4 частини першої статті 34 Закону.

Слід зауважити, що наведена хронологія дій апелянтом не заперечується так як і не заперечується факт поновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 до усунення обставин, що стали підставою для їх зупинення.

Апелянт зазначає, що поновлення виконавчого провадження не свідчить про допущення ним порушень вимог частини першої та п`ятої статті 35 Закону, оскільки дії, які було необхідно вчинити в рамках виконавчого провадження не зачіпали обмежень введених мораторієм.

Натомість, як до суду першої інстанції так і до апеляційної скарги позивачем не надано доказів, що обставини, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження були усунуті.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачами встановлено порушення приватним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження № НОМЕР_1 вимог частини першої та п`ятої статті 35 Закону щодо поновлення вчинення виконавчих дій до усунення обставин, що стали підставою для їх зупинення, встановлені при позаплановій перевірці позивача та підтвердженні під час засідання Комісії.

Відповідно до пункту 16 Положення № 3791/5, рішення Комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом десяти робочих днів після засідання Комісії. Члени Комісії, які брали участь в її засіданні дистанційно, підписують протокол засідання Комісії кваліфікованим електронним підписом не пізніше наступного робочого дня з дня його отримання.

Згідно із пунктом 18 Положення № 3791/5, протокол засідання Комісії має містити перелік присутніх на засіданні осіб, порядок денний, питання, що розглядались на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, прийняте Комісією рішення. У разі прийняття Дисциплінарною комісією рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у протоколі засідання Комісії зазначається вид дисциплінарного стягнення, який застосовано до приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, протокол засідання Комісії від 12.08.2020 № 36, у відповідності до вищевказаних приписів, містить зазначення питань, що внесені на порядок денний, осіб, що брали участь в обговоренні питань, а також рішення, що було прийнято за результатами обговорення.

Відповідно до пункту 15 Положення № 3791/5 рішення Комісії приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, Комісія у процедурі дисциплінарного провадження зобов`язана розглянути на своєму засіданні подання Міністерства по суті виявлених порушень у діяльності приватного виконавця, заслухати пояснення останнього з цього приводу та шляхом голосування прийняти одне з рішень, перелічених у частині четвертій статті 40 Закону № 1403-VIII, урахувавши, у разі задоволення подання, обставини, які мають суттєве значення для обрання виду дисциплінарного стягнення (частина п`ята статті 40 Закону № 1403-VIII).

Рішення стосовно позивача прийнято більшістю голосів від загальної кількості членів Комісії та всіма членами Комісії підписано протокол від 12.08.2020 № 36, про що свідчить копія витягу із цього протоколу.

При застосуванні дисциплінарного стягнення враховано пояснення позивача, обставини вчинення проступку, ступінь вини позивача, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди тощо.

Згідно статті 41 Закону 1403-VIII, за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень, як догана.

Так, Комісія дослідивши матеріали подання та заслухавши доводи присутніх, вирішила задовольнити подання Міністерства про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та враховуючи обставини вчинення проступків, наявність вини позивача, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, Комісією вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, що не є найсуворішим видом стягнення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосоване до позивача стягнення у вигляді догани, є співмірним з допущеним порушенням, та відповідає вимогам законодавства.

Натомість, доводи апелянта щодо відсутності повноважень та компетенції у відповідачів щодо розгляду питання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та надання оцінки процесуальним діям приватного виконавця не знайшли свого підтвердження в рамках даної справи.

Як вірно зауважено судом першої інстанції, слід розрізняти, що інститут судового контролю за виконанням судових рішень і відомчий контроль за діяльністю приватного виконавця, є самостійними (альтернативними) видами контролю, які здійснює держава через національні організаційно-правові та процесуальні механізми для забезпечення належного виконання судових рішень.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправним та скасування рішення, наказу залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 23.04.24 )