Справа № 160/26195/23
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26195/23

Головуючий суддя І інстанції Златін С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 року в адміністративній справі №160/26195/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу та поновлення на службі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Національної, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 14.07.2023 року № 458 о/с «По особовому складу» в частині переведення позивача до ГУ НП у Донецькій області, звільнивши з посади оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області;

- поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що при переведенні на рівнозначні посади у розумінні ч.2 ст. 65 Закону №580-VIII враховується лише спеціальне звання поліції, яке мала особа, оскільки наявність присвоєного спеціального звання при переміщенні на посади в тих чи інших органах Нацполіції не означає про рівнозначність таких посад. Зауважено, що у Законі № 580-VIII йдеться про можливість переміщення поліцейського по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей (пункт 8 частини десятої статті 62 Закону).

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції.

13.07.2023 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов лист Головного управління Національної поліції в Донецькій області за №1743/01/12-2023 від 12.07.2023 щодо розгляду питання про переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в розпорядження Головного управління Національної поліції в Донецькій області з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету та територіальної цілісності України, у кількості, що дозволить зменшити зазначений загальний некомплект органу поліції хоча б на 5%.

14.07.2023 т.в.о. начальника Дніпропетровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 на виконання доручення до листа ГУНП в Донецькій області від 12.07.2023 №1743/01/12-2023 подано рапорт на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , в якому викладено пропозиції щодо переведення для подальшого проходження служби до ГУНП в Донецькій області 5 поліцейських, серед яких, оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції ОСОБА_1 .

14.07.2023 року відповідачем було прийнято наказ № 458 о/с, яким позивача, відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 17.07.2023 року.

Не погодившись із правомірністю прийняття наведеного наказу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що переведення позивача для подальшої служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області у спірних правовідносинах відбулось на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством в умовах воєнного стану, який є особливим періодом, тому оскаржуваний наказ в частині щодо позивача є правомірними, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для його скасування

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентується Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580).

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону №580 призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною 1 ст.59 Закону №580 визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Загальні засади проходження служби в поліції визначені Розділом VII вказаного Закону.

Згідно ст.65 Закону №580 передбачено, що проходження служби поліцейським відбувається шляхом просування по службовій кар`єрі в порядку переміщення за посадами в системі органів поліції: у порядку просування по службі - на вищі посаду, на рівнозначні посади, та на посади, а також на посади нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський.

Відповідно до ч. 7 та 8 абз.2 ст. 65 ЗУ «Про Національну поліцію» переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Так, відповідно до частини другої статті 65 Закону №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими визначено наказом МВС України від 23.11.2016 №1235 (далі - Порядок).

Відповідно до розділу II Порядку підставою для видання наказів по особовому складу є, зокрема призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.

Відповідно до п. 1,2 розділу III Порядку видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Згідно ч.1 ст.15 Закону №580 територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Як свідчать встановлені обставини справи, переведення позивача було здійснено на підставі листа начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області за №1743/01/12-2023 від 12.07.2023 щодо розгляду питання про переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в розпорядження Головного управління Національної поліції в Донецькій області з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Донецької області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету та територіальної цілісності України, у кількості, що дозволить зменшити зазначений загальний некомплект органу поліції хоча б на 5% (а.с. 91).

Згідно з витягом з наказу від 14.07.2023 №458 о/с відповідно до частин 1, 7 та 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 17 липня 2023, звільнивши його з посади оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Павлоградського районного відділу поліції.

За наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 17.07.2023 року № 298 о/с, капітана поліції ОСОБА_1 , який прибув із Головного управління Національної поліції в Дніпровській області призначено на посаду дільничного офіцеру поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції з 17.07.2023 року.

Відповідно до витягу з переліку посад і відповідних їм граничних спеціальних звань, затверджених наказом Національної поліції України від 04.12.2015 року № 142, для оперуповноваженого та дільничного офіцера поліції встановлені граничні спеціальні звання старший лейтенант поліції.

Отже, посада, з якої позивача було звільнено та посаду на яку його було переведено в порядку переміщення є рівнозначними.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при переміщенні позивача з посади відповідачем було дотримано визначену Законом процедуру.

Стосовно доводів позивача про те, що він не надавав згоди на переміщення його на іншу посаду, відтак в силу приписів ст. 32 КЗпП України відповідач не мав права на таке переміщення, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII).

В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.

Як вже зазначалось, за приписами абзацу другого частини восьмої статті 65 Закону №580-VIII (у редакції Закону від 15.03.2022 №2123-IX) поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Законом від 15.03.2022 №2123-IX частину першу статті 60 Закону №580-VIII (набрав чинності 01.05.2022) викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах, що мало місце в судовій практиці, зокрема постановах Верховного Суду, на які посилається позивач у справі.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.05.2023 в адміністративній справі №620/3663/19.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 року в адміністративній справі №160/26195/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко