Справа № 160/25856/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Дніпроазот» до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,
16.12.2021 Акціонерне товариство «Дніпроазот» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області №905/21 від 06.12.2021 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду, винесеного на підставі Акту перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України 12.11.2021 року № 137.
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки винесено на підставі помилкових та незаконних висновків акту перевірки. Позивач зазначає, що період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску, у зв`язку з чим АТ «Дніпроазот» не порушувало вимоги ст. 21 Закону №1105. Також зазначено, що відповідальність за порушення порядку видачі та заповнення документів, що підтверджують непрацездатність громадян, несе лікар, а не страхувальник АТ «Дніпроазот» чи його посадові особи. Комісією із соціального страхування підприємства при перевірці не було виявлено жодної підстави для відмови АТ «Дніпроазот» у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності особам, наведеним в акті перевірки, згідно з наданими їм лікарями листків непрацездатності. Суми коштів, які виплачуються працівникам у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності, відносяться до доходів боржника, на яке може бути звернено стягнення, і підприємство на підставі постанов про стягнення з боржника аліментів здійснює відрахування з таких доходів на сплату аліментів.
17.01.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що періоди відпусток по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як незастрахованим особам, не зараховуються до страхового стажу при визначенні розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності. Також зазначено, що листок непрацездатності, який має більше двох виправлень, не може бути визнаний таким, що виданий у встановленому порядку. Відтак, неможливо визначити такий листок непрацездатності підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
21.01.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
31.01.2022 від представника відповідача надійшли письмові заперечення, в яких підтримано аналогічну правову позицію, що і у відзиві.
У підготовче засідання, призначене на 15.02.2022, з`явились представники сторін. Судом ухвалено закрити підготовче засідання та перейти до розгляду справи по суті.
Після надання пояснень представниками сторін судом ухвалено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
У період з 01.11.2021 по 12.11.2021 на підставі наказу про проведення документальної перевірки від 29.10.2021 №243-ОД, повідомлення про проведення документальної планової перевірки від 19.10.2021 №19.6-05/2380, направлення на проведення документальної перевірки від 01.11.2021 №137 Кам`янським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області було проведено документальну перевірку дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України за період з 01.01.2020 по 30.09.2021.
Примірник акту перевірки отримано головним бухгалтером АТ «Дніпроазот» 12.11.2021 та підписано із запереченнями.
18.11.2021 позивачем подані заперечення на акт перевірки.
Листом Кам`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області «Про результати розгляду заперечень до акту №137 від 12.11.2021» №19.1-05/2690 від 29.11.2021 висновки акту перевірки залишені без змін.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 №16/98-ВР (далі - Основи №16/98-ВР) визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.
За наведеним у статті 1 Основ №16/98-ВР визначенням загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.
Статтею 4 Основ №16/98-ВР передбачений такий вид загальнообов`язкового державного соціального страхування як страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
Статтею 25 Основ №16/98-ВР передбачено надання за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням видів соціальних послуг та матеріального забезпечення, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а саме: допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).
Закон №1105-XIV відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.
Частиною першою статті 4 Закону № 1105-XIV передбачено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Пунктами 1, 2, 6 та 7 частини першої статті 9 Закону № 1105-XIV встановлено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону; здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.
Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.
Згідно із пунктами 3 та 5 частини першої статті 10 Закону №1105-XIV, Фонд має право: перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.
Пунктом 1 частини п`ятої статті 15 Закону №1105-XIV визначено, що роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.
Частиною шостою статті 15 Закону №1105-XIV встановлено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.
Відповідно до статті 18 Закону №1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.
Згідно із частиною першою статті 19 Закону №1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.
Частиною першою, третьою статті 30 Закону №1105-XIV встановлено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).
Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Отже, Законом №1105-XIV передбачено створення позивачем спеціального органу, уповноваженого оцінювати правильність видачі листів непрацездатності, та наділеного повноваженнями вирішувати питання, пов`язані із виплатою матеріального забезпечення.

Відповідно до пункту 2.2. Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України №13 від 19.07.2018 (далі - Положення №13), комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов`язана, зокрема, приймати рішення про призначення матеріального забезпечення; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення його виплати (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.

Згідно із пунктом 3.1. Положення №13 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, зокрема: приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо; приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково); перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення; здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення застрахованим особам.

Щодо порушення позивачем ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV у зв`язку з неправильним обчисленням страхового стажу щодо листків непрацездатності суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що проведеною відповідачем перевіркою зафіксовано порушення позивачем вимоги ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки останнім неправильно обчислено страховий стаж ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що призвело до неправомірних витрат за рахунок страхових коштів в загальній сумі 2863,13 гривень, зокрема:

- на підставі листків непрацездатності, виданих гр. ОСОБА_1 : серія АДЮ №094281 з 27.12.2019 по 02.01.2020, серія НОМЕР_1 з 17.02.2020 по 27.02.2020, серія НОМЕР_2 з 08.05.2020 по 13.05.2020, серія НОМЕР_3 з 29.09.2020 по 12.10.2020, серія НОМЕР_4 з 12.11.2020 по 20.11.2020, серія НОМЕР_5 з 20.01.2021 по 29.01.2021, серія АДЮ №451206 з 30.01.2021 по 18.02.2021, серія АЛА №729804 з 07.05.2021 по 18.05.2021 та №-2 з 22.07.2021 по 30.07.2021, неправомірно використано 2179,93 грн;

- на підставі листків непрацездатності, виданих гр. ОСОБА_2 : серія АДЮ №098437 з 20.02.2020 по 28.02.2020 неправомірно використано 206,37 грн;

- на підставі листків непрацездатності, виданих гр. ОСОБА_3 : серія АДЮ №161072 з 12.05.2020 по 18.05.2020, серія АДЮ №182652 з 01.06.2020 по 15.06.2020 неправомірно використано 476,83 гривень.

Беручи до уваги наведене необхідно зазначити, що за період до 28.02.2001 (набрання законної сили Закону України від 18.01.2001 №2240 «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі - Закон №2240) страховий стаж визначається відповідно до «Правил обчислення загального трудового стажу для призначення працівникам допомоги по тимчасовій непрацездатності», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.1998 №1658 і дорівнює трудовому стажу, тому обчислюється за даними трудової книжки.

У період з 28.02.2001 до 01.01.2011 до загального трудового стажу, набутого за попередні періоди, додається страховий стаж. За умовами норм статті 7 Закону №2240 з 28.02.2001 року страховий стаж - це період (сума періодів), протягом якого особа підлягала загальнообов?язковому державному соціальному страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, і сплачує або за неї сплачуються страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку, встановленому законодавством. До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності цим Законом.

Починаючи з 01.01.2011 страховий стаж визначається за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб.

Відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV страховий стаж обчислюється у місяцях за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування.

У Закон №1105-XIV внесені зміни (Закон України від 03.10.2017 №2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»), і для страхових випадків, які настали з 11.10.2017 (набрання чинності), до страхового стажу прирівнюються періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за Законом №1105, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування. (наприклад, робота за цивільно-правовим договором).

Відповідно до статті 54 Закону №1105-XIV державний нагляд у сфері соціального страхування здійснює уповноважений Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади та інші органи, визначені законом.

Згідно з роз?ясненням Міністерства соціальної політики України, наданим у листі від 27.04.2018 №613/0/51-18/218, страховий стаж за соціальним страхуванням у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності за період до 2016 року може обчислюватися за даними форми ОК-7, страховий стаж за період починаючи з 2016 року - як за даними форми ОК-5, так і за даними форми ОК-7.

Отже, період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії до інвалідності), включається до страхового стажу за період з 01.01.2016 по страхових випадках, які настали з 11.10.2017.

До страхового стажу ОСОБА_1 , за наданими позивачем даними особової картки працівника (на період перевірки звільнена) та довідки форми ОК-5, для нарахування матеріального забезпечення по листку непрацездатності серія АДЮ №094281 з 27.12.2019 по 02.01.2020 входить період перебування на обліку в Центрі зайнятості з 19.01.2010 по 17.07.2010 (5 місяців 29 днів) та період з дати прийняття на роботу до АТ «Дніпроазот» з 02.11.2018 до дати настання страхового випадку 27.12.2019 (1 рік 1 місяць 25 днів). Загальний страховий стаж для нарахування матеріального забезпечення на дату настання страхового випадку складає 1 рік 7 місяців 24 дні, що за умовами частини першої статті 24 Закону №1105 становить 50% середньої заробітної плати (доходу). До страхового стажу не входить період навчання в ПТУ - 2009 рік та період з 24.03.2011 по 15.02.2014 отримання від Управління соціального захисту населення допомоги при народження дитини (15.02.2011).

Отже, по наступних страхових випадках ОСОБА_1 : листок непрацездатності серія АДЮ №095740 з 17.02.2020 по 27.02.2020 страховий стаж на дату настання страхового випадку складає 1 рік 9 місяців 14 днів - 50%; серія АДЮ №161241 з 08.05.2020 по 13.05.2020 - 2 роки 0 місяців 5 днів - 50%; серія АДЮ №813462 з 29.09.2020 по 12.10.2020 - 2 роки 4 місяці 26 днів - 50%; серія АДЮ №537815 з 12.11.2020 по 20.11.2020 - 2 роки 6 місяців 9 днів - 50%; серія АДЮ №809857 з 20.01.2021 по 29.01.2021 - 2 роки 8 місяців 17 днів - 50%; серія АДЮ №451206 з 30.01.2021 по 18.02.2021 - 2 роки 8 місяців 27 днів - 50%; серія АЛА №729804 з 07.05.2021 по 18.05.2021 - 3 роки 0 місяців 4 дні - 60%; № - з 22.07.2021 по 30.07.2021 - 3 роки 2 місяці 19 днів - 60%.

Неправомірно використано страхові кошти 2179,93 грн.

До страхового стажу ОСОБА_2 за даними особової картки працівника, трудової книжки та довідки форми ОК-5 для нарахування матеріального забезпечення по листку непрацездатності серія АДЮ №098437 з 20.02.2020 по 28.02.2020 входить період праці в ДП «Санаторій «Зорі України» в вересні 2008 року - страховий стаж 15 календарних днів, підприємницька діяльність з 01.07.2010 по 31.10.2012 (страховий стаж 2 роки 4 місяці 0 днів) та період з дати прийняття на роботу до АТ «Дніпроазот» з 14.11.2018 до дати настання страхового випадку 20.02.2020 (страховий стаж 1 рік 3 місяці 6 днів). Загальний страховий стаж для нарахування матеріального забезпечення на дату настання страхового випадку (20.02.2021) складає 3 роки 7 місяців 21 день, що за умовами ч. 1 ст. 24 Закону №1105 складає 60% середньої заробітної плати (доходу).

До страхового стажу не входить період навчання в ПТУ з 01.09.2007 по 01.03.2010 та період отримання від Управління соціального захисту населення допомоги при народження дитини (23.12.2012).

Неправомірно використано страхові кошти 206,37 грн.

До страхового стажу ОСОБА_3 за наданими даними особової картки працівника (на період перевірки звільнена) та довідки форми ОК-5, для нарахування матеріального забезпечення по листку непрацездатності серія АДЮ №161072 з 12.05.2020 по 18.05.2020 входить період перебування ОСОБА_3 на обліку в Центрі зайнятості з 21.05.2015 по 13.08.2015 (2 місяці 23 дні); період роботи у ФОП ОСОБА_4 з 19.06.2016 по 03.11.2016 - страховий (4 місяці 14 днів); період роботи в ТОВ «Юнітрейд» з 26.01.2017 по 18.12.2018 (страховий стаж 1 рік 10 місяців 23 дні) та період з 04.02.2019, дати прийняття на АТ «Дніпроазот» до настання страхового випадку 12.05.2020 (1 рік 3 місяці 8 днів). Загальний страховий стаж для нарахування матеріального забезпечення на дату настання страхового випадку складає 3 роки 9 місяців 8 днів, що за умовами ч. 1 ст. 24 Закону №1105 складає 60% середньої заробітної плати (доходу).

По страховому випадку (листок непрацездатності серія АДЮ №182652 з 01.06.2020 по 15.06.2020) страховий стаж на дату настання страхового випадку складає 3 роки 9 місяців 25 днів, і це також відповідає 60% середньої заробітної плати (доходу).

До страхового стажу не входить період навчання у Дніпродзержинському технологічному коледжі з (дата закінчення 2013 рік) та період отримання з 04.07.2012 по 07.05.2015 від Управління соціального захисту населення допомоги при народження дитини (08.05.2012).

Неправомірно використано страхові кошти 476,83 гривень.

Слід зазначити, що дані персоніфікованого обліку, вказані у формі ОК-5 до 2016 року, містять інформацію щодо сум, з яких було сплачено єдиний внесок органами соціального захисту населення за період отримання державної допомоги при народженні дитини на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування, та відсутня інформація про факт перебування таких осіб у трудових відносинах і у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому такий період на підставі даних, зазначених у довідці ОК-5, до страхового стажу за загальнообов?язковим державним соціальним страхуванням у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності за період до 01.01.2016 не зараховується.

Щодо порушення позивачем ч. 1 ст. 31, ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV, п. 2.2. Порядку №11, п. 3.1., п. 4.5. Інструкції №532 у зв`язку з призначенням, нарахуванням та виплатою допомоги по тимчасовій непрацездатності на підставі листків непрацездатності з виправленнями суд вказує наступне.

Приписами ч. 1 ст. 31 Закону №1105-XIV передбачено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Зі змісту зазначених норм видно, що підставою для призначення комісією із соціального страхування підприємства допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Водночас згідно із статтею 30 Закону №1105-XIV до повноважень Комісії, створеної позивачем, відноситься перевірка правильності видачі та заповнення документів, які можуть слугувати підставою для надання матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності). Зазначені повноваження не є формальними, оскільки комісія має право відмовляти у призначенні матеріального забезпечення.

Видача листків непрацездатності регламентується Інструкцією №455, а їх оформлення Інструкцією №532.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції №455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

У пункті 1 Інструкції №532 зазначено, що листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Записи в ЛН здійснюються розбірливим почерком, без помарок, синім, фіолетовим або чорним чорнилом.

Пунктом 3 цієї Інструкції встановлено, що далі заповнюється частина лицьового боку ЛН, що видається непрацездатному.

Згідно із п. 3.1.-3.13. Інструкції №532 підкреслюється слово "первинний" або "продовження" із зазначенням номера та серії попереднього ЛН у разі його продовження. Чітко вказуються: назва і місцезнаходження закладу охорони здоров`я (повністю), що підтверджуються штампом та печаткою закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності"; дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою вказується рік), прізвище, ім`я, по батькові непрацездатного (повністю); число повних років (цифрами); стать підкреслюється; місце роботи: назва і місцезнаходження підприємства, установи, організації (повністю).

У графі "Діагноз первинний" лікар указує первинний діагноз у перший день видачі ЛН. У графі "Діагноз заключний" лікар указує остаточний діагноз, а в графі "шифр МКХ-10" - шифр діагнозу відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду, прийнятої 43 Всесвітньою асамблеєю охорони здоров`я 1 січня 1993 року (далі - МКХ-10). Діагноз первинний, діагноз заключний та шифр МКХ-10 зазначаються виключно за письмовою згодою хворого. В іншому випадку первинний та заключний діагнози та шифр МКХ-10 не вказуються.

Якщо за письмовим погодженням із завідувачем відділення з деонтологічних міркувань лікар у ЛН змінює формулювання діагнозу та шифру МКХ-10 фактичного захворювання, то він зобов`язаний зробити в медичній картці стаціонарного чи амбулаторного хворого запис, який обґрунтовує зміну діагнозу та шифру МКХ-10.

У графі "Причина непрацездатності" слід обов`язково підкреслити відповідну причину звільнення від роботи. Пункти 2, 4 виправленню не підлягають.

У графі "Режим" обов`язково вказати режим, який призначається хворому: стаціонарний, амбулаторний, постільний, домашній, санаторний, вільний тощо.

У графі "Відмітки про порушення режиму" зазначається дата порушення режиму, що засвідчується підписом лікаря. Види порушень режиму вказуються у графі "Примітка:" з обов`язковим записом у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого.

У графі "Перебував у стаціонарі" зазначаються дати госпіталізації та виписки зі стаціонарного відділення.

У графі "Перевести тимчасово на іншу роботу" указуються дати тимчасового переведення хворого на іншу роботу, що засвідчується підписом голови лікарсько-консультативної комісії та круглою печаткою закладу охорони здоров`я.

Особам, у яких тимчасова непрацездатність настала поза постійним місцем проживання і роботи, ЛН видається за підписом головного лікаря, що засвідчується круглою печаткою закладу охорони здоров`я. Запис здійснюється у графі "Видачу листка непрацездатності дозволяю" із обов`язковим записом у медичних картах амбулаторного чи стаціонарного хворого.

У графі "Направлений до МСЕК" здійснюється запис дати направлення документів на МСЕК, що підтверджується підписом голови лікарсько-консультативної комісії.

У графі "Оглянутий у МСЕК" зазначають дату огляду хворого.

У графі "Висновок МСЕК" робиться відповідний запис, що засвідчується підписом голови МСЕК та печаткою МСЕК:

"визнаний інвалідом певної групи та категорії";

"інвалідом не визнаний, потребує долікування";

"інвалідом не визнаний, працездатний".

У разі визнання хворого інвалідом дата встановлення інвалідності повинна збігатися з днем надходження (реєстрації) документів у МСЕК.

У разі визнання хворого працездатним у графі "Стати до роботи" зазначається дата, наступна за датою огляду в МСЕК.

У графі "Звільнення від роботи" у першому стовпчику "З якого числа" дата видачі ЛН (число, місяць, рік) позначається арабськими цифрами; у другому стовпчику "До якого числа включно" дата продовження ЛН (число і місяць) позначається літерами; у четвертому стовпчику "Підпис та печатка лікаря" продовження або закриття ЛН підтверджується підписом та печаткою лікаря.

Якщо ЛН продовжується в амбулаторних умовах, запис терміну лікування здійснюється відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2001 року №455, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за №1005/6196. Продовження ЛН здійснюється з обов`язковим зазначенням посад та прізвищ лікаря, завідувача відділення або голови лікарсько-консультативної комісії, що засвідчується їх підписами.

У стаціонарному відділенні запис усього терміну лікування може бути вказаний в одному рядку з обов`язковим зазначенням посад та прізвищ лікаря і завідувача відділення, що засвідчується їх підписами та печатками.

У графі "Стати до роботи" вказують словами число і місяць, коли приступити до роботи; посаду, прізвище лікаря, що засвідчується його підписом та печаткою закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності". У разі продовження тимчасової непрацездатності підкреслюється "Продовжує хворіти" та зазначається номер нового ЛН.

Пунктом 4.5. Інструкції №532 визначено, що у разі помилок у тексті здійснюється виправлення тексту, що підтверджується записом «Виправленому вірити», підписом лікуючого лікаря та печаткою закладу охорони здоров`я «Для листків непрацездатності».

На бланку ЛН дозволяється не більше двох виправлень.

Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що листок непрацездатності є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, якщо він виданий уповноваженою на те особою та містить всі необхідні реквізити (прізвище лікаря, який видав ЛН, підпис та печатку лікаря, печатку закладу охорони здоров`я «Для листків непрацездатності» тощо).

Проте, проведеною відповідачем перевіркою встановлено, що частина листків непрацездатності оформлені із порушеннями вимог пунктів 3.1., 4.5. Інструкції №532, що не дозволяє проводити по ним оплату за рахунок коштів Фонду.

У контексті зафіксованих актом перевірки порушень судом встановлено, що комісією із соціального страхування підприємства прийнято рішення про призначення, нарахування та оплату допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду по 3 листках непрацездатності, які містять більше двох виправлень, а саме:

- гр. ОСОБА_5 на листку непрацездатності серія АДЮ №159438 на період з 14.07.2020 по 02.08.2020: 1) у графі «шифр МКХ-10» "S-89" виправлено на "С-44"; 2) у графі «Діагноз первинний» "S-89" виправлено на "С-44"; 3) у графі «Діагноз заключний» "S-89" виправлено на "С-44". Всі три виправлення підтверджені одним записом лікаря;

- гр. ОСОБА_6 на листку непрацездатності серія АДЮ №096855 на період з 26.03.2020 по 08.04.2020: 1) у графі «Звільнення від роботи» у третьому рядку у другому стовпчику «До якого числа включно» "шосте березня" виправлено на "шосте квітня"; 2) у графі «Звільнення від роботи» у четвертому рядку у другому стовпчику «До якого числа включно» "восьме березня" виправлено на "восьме квітня"; 3) у графі - "Стати до роботи з" "дев?ятого березня" виправлено на "дев?ятого квітня". Всі три виправлення підтверджені одним записом лікаря;

- гр. ОСОБА_7 на листку непрацездатності серія АДЧ №587940 на період з 27.12.2019 по 08.01.2020: 1) у графі «місце роботи» закреслено "цех рідкого хлору"; 2) у графі «Перебував у стаціонарі» "до 13.01.2020р." виправлено на "до 08.01.2020р."; 3) у графі «Звільнення від роботи» у третьому рядку у другому стовпчику «До якого числа включно» "тринадцяте січня" виправлено на "восьме січня". Виправлення підтверджені двома записами лікаря.

Вказані порушення призвели до неправомірних витрат на загальну суму 15120,82 грн.

З огляду на те, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності (частина перша статті 31 Закону №1105-XIV) та враховуючи повноваження Комісії щодо перевірки правильності видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення, суд вважає, що у позивача не було правових підстав для прийняття цих листків непрацездатності до виконання шляхом нарахування сум матеріального забезпечення та оформлення заяв-розрахунків на їх оплату за рахунок коштів Фонду.

Позивач не заперечує того факту, що перелічені листи непрацездатності оформленні із порушенням вимог законодавства, проте, вважає, що в нього були відсутні визначені статтею 23 Закону №1105-XIV підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Однак, суд вважає помилковими посилання позивача на те, що невідповідність оформлення листка непрацездатності не значиться серед визначених статтею 23 Закону №1105-XIV підстав, за яких допомога по тимчасовій непрацездатності не надається, оскільки цією нормою регламентований вичерпний перелік підстав, за наявності яких соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності взагалі не здійснюється, безвідносно до того чи правильно оформлений ЛН.

Водночас у спірному випадку має місце настання страхового випадку, з настанням якого допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам, проте, на підставі належним чином оформленого листка непрацездатності. Отже, вирішуючи питання призначення матеріального забезпечення зазначеним особам, Комісія насамперед мала перевірити правильність оформлення ЛН, і у випадку виявлення факту невідповідності його вимогам законодавства, порушити питання про виправлення недоліків.

Також суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, відповідальність несуть лікарі, оскільки оскаржуваним рішенням позивача притягнуто до відповідальності не за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, а за порушення порядку використання страхових коштів, що були виплачені за листками непрацездатності, які заповнені з порушенням встановлених правил, обов`язок перевірки яких покладено на працівників, які ведуть бухгалтерський облік.

Такий висновок відповідає раніше висловленій Верховним Судом позиції (постанови від 29.04.2020 у справі №805/1376/16-а, від 11.04.2023 у справі №320/3636/19 та від 07.06.2023 №160/3520/20).

Наведена скаржником практика Верховного Суду (постанова від 17.07.2020 у справі №812/1267/17) не є релевантною до спірних правовідносин у зв`язку із відмінністю встановлених обставин.

Також суд звертає увагу на те, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (правова позиція, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 в справі №755/10947/17).

Щодо встановленого порушення ч. 2 ст. 34 Закону №1105-XIV, в частині неправомірного використання страхових коштів, які були зараховані на окремий рахунок АТ «Дніпроазот» за період з 01.01.2020 по 30.09.2021, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що підставою для висновків про порушення позивачем вимог частини другої статті 34 Закону №1105-XIV слугувало те, що підприємством страхові кошти, які зараховані на окремий рахунок АТ «Дніпроазот» частково на суму 6270,18 грн перераховувались на виплату аліментів, а не на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам.

Частиною другою статті 11 Закону №1105-XIV визначено, що кошти Фонду використовуються на: 1) виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом; 2) фінансування витрат на утримання та забезпечення діяльності Фонду, його робочих органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, розвиток та функціонування інформаційно-аналітичних систем Фонду; 3) формування резерву коштів Фонду.

Згідно із пунктом другим частини першої статті 16 Закону № 1105-XIV застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону № 1105-XIV страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Страхувальник, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Водночас нормами Закону №1105-XIV не передбачено можливості безпосередньо з окремого рахунку страхувальника стягнення аліментів з сум допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Крім того, надання застрахованою особою заяви про утримання коштів з окремого рахунку страхувальника не є підставою для здійснення такого стягнення.

Стягнення коштів за заявою застрахованої особи можливе лише з особового рахунку цієї застрахованої особи, а не із страхових коштів, зарахованих на окремий рахунок підприємства.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23.02.2023 у справі № 280/4152/21, від 22.05.2023 у справі №280/3401/22 та від 07.06.2023 у справі №160/3520/20, щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах.

Отже, під час розгляду справи судом підтверджені висновки акту перевірки в частині встановлених порушень, допущених позивачем.

Таким чином, суд робить висновок про правомірність винесеного рішення №905/21 від 06.12.2021, оскільки під час розгляду справи судом підтверджені порушення законодавства, встановлені під час проведення документальної планової перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність свого рішення. Натомість позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Оскільки у задоволенні позовної заяви відмовлено, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Дніпроазот» (вул. С.Х.Горобця, буд. 1, м. Кам`янське, 51909, ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський