Справа № 689/796/24
Суддя: Мазурчак В. М.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/796/24
Провадження № 2-а/689/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого - судді Мазурчака В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Войт Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та інспектора Відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду із позовом до Відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (Відповідач 1) та інспектора Відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Ковальського Ростислава Івановича (далі інспектор, Відповідач 2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свої доводи мотивував тим, що він керував автомобілем, його зупинив поліцейський. Визнає, що після зупинки він не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Однак, звертає увагу суду, що таке порушення слід кваліфікувати за статтею 125, а не за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Він не змінював напрямку руху.

Інспектор заперечував проти позову в усному порядку з тих підстав, що він притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за кваліфікуючими ознаками «порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами», а не за кваліфікуючими ознаками «порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку» частини другої статті 122 КУпАП. За цих обставин зміна напрямку руху або ж відсутність такої не має будь-якого значення. Додав, що програмне забезпечення планшету поліцейського дозволяє притягнути за вимкнену аварійну світлову сигналізацію як за частиною другою статті 122 так і за статтею 125 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з підстав.

Встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1622426, від 28 березня 2024 року, накладено штраф 510 гривень на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 7).

За змістом постанови суть і обставини правопорушення полягають у такому: водій транспортного засобу не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію під час зупинки працівниками поліції, чим порушив п. 9.9.б Правил дорожнього руху (далі ПДР) Порушення ввім.аварій.світ.сигнал. у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліп.водія фар.

Аналізуючи обставини, встановлені поліцейським в постанові, за які ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, суд погоджується з доводами Позивача та водночас відхиляє доводи Відповідач з огляду на таке.

Відповідач визнав, що зупинився і не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Це також підтверджено відеозаписом з місця події, який надав поліцейський.

Відповідно до підпункту ґ) пункту 9.1. Правил дорожнього руху попереджувальним сигналом є увімкнення аварійної сигналізації.

Згідно пункту 9.1. Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Визначення зупинки містить пункт 1.10 Правил дорожнього руху.

Унормовано, що зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

Частина друга статті 122-2 КУпАП визначає, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ця норма в аспекті спірних правовідносин встановлює відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

ОСОБА_1 притягнуто за пунктом 9.9 б) ПДР. Про це зазначено в постанові. Відповідно до підпункту б) пункту 9.9 ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар. Саме цей пункт зазначено у тексті постанови.

Таким чином, суд вважає, що особу притягнуто до відповідальності саме за кваліфікуючими ознаками частини другої статті 122 КУпАП «порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку». В даному випадку аварійна сигналізація була попереджувальним сигналом (пункт 9.1.ґ ПДР), цей сигнал за правилами слід ввімкнути після зупинки (припинення руху) (відтак дане порушення не відповідає інкримінованим ознакам, оскільки правило діє після зупинки, а відповідальність передбачена за порушення в процесі руху - в процесі зміни напрямку руху) (п.1.10 та 9.9.б) ПДР), що не зробив ОСОБА_1 і за це повинен був понести відповідальність за статтею 125 КУпАП «Інші порушення правил дорожнього руху».

Заперечення інспектора не переконали суд.

Так, ПДР містять розділ 19 «Користування зовнішніми світловими приладами». В пунктах 19.1-19.9 зазначені правила цього користування. В контексті цього розділу аварійна світлова сигналізація є світловим приладом. Зокрема, в ряді пунктів наводять правила, що передбачають обов`язок водія увімкнути аварійну світлову сигналізацію (наприклад, п. 19.3). Порушення цих правил даного розділу слід кваліфікувати за кваліфікуючими ознаками «порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами» частини другої статті 122 КУпАП. Інспектором не було інкриміновано ОСОБА_1 порушення правил пунктів 19.1-19.9 розділу 19 ПДР. Отже, твердження інспектора про його кваліфікацію не доведено.

Суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, які підтверджують те, що позивач здійснив адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху суду не надано.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України.

Керуючись пунктом 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та інспектора Відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1622426 від 28 березня 2024 року, якою накладено штраф 510 гривень на ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції на користь Держави судовий збір у сумі 605,6 гривень України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Мазурчак