Справа № 580/2752/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року справа № 580/2752/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі Головне управління, відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 05.02.2024 № 3595/03-16 про відмову перерахунку пенсії та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії ГУ ПФУ у Вінницькій області №65 від 19.09.2023;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області перевести з 12.09.2023 ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування па пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.13.1993 № 3723-ХІІ, п. п 10, 12 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIIІ;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області при нарахуванні ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ п. п 10, 12 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ врахувати довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 11.09.2023 № 9/05-20 та здійснити розрахунок пенсії, з урахуванням виплачених сум за серпень 2023 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії державного службовця згідно вищезазначеної довідки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що отримує пенсію за віком згідно Закону № 1058. При цьому, зазначила, що працювала на різних посадах, зокрема в податкових органах, віднесених до посад державної служби, має достатній стаж державної служби у зв`язку із чим набула право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII Про державну службу у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, оскільки в неї наявні всі необхідні умови, що передбачають таке право. Разом з тим, відповідач протиправно відмовив у переведенні позивача на пенсію державного службовця.

Ухвалою від 22.03.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.04.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що право на обчислення пенсії з урахуванням інших виплат (крім посадового окладу, надбавки за ранг та за вислугу років) розрахованих в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі мають особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі. Постановою № 622 передбачається затвердження лише однієї форми довідки - для призначення пенсії. До того ж чинне законодавство не передбачає повторного призначення (перепризначення) державним службовцям пенсій, які уже були призначені відповідно до Закону № 3723.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та з 03.09.2015 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

12.09.2023 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перехід на інший вид пенсію, в якій просила перевести її з пенсії за віком на пенсію по державній службі.

Рішенням від 19.09.2023 № 65, прийнятим відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило позивачці у перерахунку пенсії.

Рішенням від 26.12.2023 у справі № 580/9329/23 Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.09.2023 № 65 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи в органах Державної податкової служби з 24.07.1990 по 02.12.1994 та з 13.04.1999 по 03.06.2010. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2023 про переведення з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення від 09.07.2023 № 1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-XII з урахуванням висновків суду за наслідками розгляду цієї справи.

На виконання вказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняло рішення від 05.02.2024 № 6, яким відмовило позивачці у переході з пенсії за віком згідно Закону № 1058 на пенсію відповідно до Закону України Про Державну службу зазначивши про відсутність права на даний вид перерахунку. В обґрунтування рішення вказано, що на виконання вказаного рішення суду зараховано ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи в органах Державної податкової служби з 24.07.1990 по 02.12.1994 та з 13.04.1999 по 03.06.2010. Обчислений стаж роботи державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державної служби для визначення права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889 становить 21 рік 05 місяців 16 днів. Натомість не взято до уваги довідку № 9/05-20 від 11.09.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, оскільки документ видано з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, а саме, зазначена довідка видана не на дату звернення особи за перерахунком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 13.03.2024 № 2300-0209-8/18069 повідомило позивачку про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення.

Рішення відповідача про відмову у здійсненні переведення з пенсії призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу позивачка вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Згідно п. 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV (60 років), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У рішенні від 26.12.2023 у справі № 580/9329/23 Черкаський окружний адміністративний суд встановив, що згідно трудової книжки вбачається, що станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII) позивачка працювала на посаді голови Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області, а саме 20.01.2015 була призначена на зазначену посаду (розпорядження Президента України № 50/2015-рп від 19.01.2015) та 21.08.2019 звільнена із займаної посади (розпорядження Президента України № 268/2019-рп від 19.08.2019, розпорядження РДА № 23-к від 21.08.2019).

При цьому, суд врахував, що посада голови Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області відноситься до посад державної служби з огляду на те, що згідно статті 48 Закону України Про місцеві державні адміністрації від 09.04.1999 № 586-XIV посадові особи місцевих державних адміністрацій є державними службовцями, їх основні права, обов`язки, відповідальність, умови оплати праці і соціально-побутового забезпечення визначаються Законом України Про державну службу.

Отже, посада голови Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області, на якій працювала позивачка у період з 20.01.2015 по 21.08.2019, відноситься до посад державної служби.

Тому, зважаючи на те, що у ОСОБА_1 стаж державної служби станом на 01.05.2016 склав понад 10 років та станом на зазначену дату вона займала посаду, що відноситься до посад державної служби, а також, що стаж роботи останньої на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців складає не менше 20 років, та враховуючи досягнення пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону № 1058 (60 років), то за нею зберігається право на призначення пенсії на підставі до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ згідно п. 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII та, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії, призначеної їй на підставі Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII.

Разом з тим, відповідач повторно відмовив у переведенні позивачки на пенсію державного службовця, не взявши до уваги довідку № 9/05-20 від 11.09.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, зазначивши, що документ видано з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, а саме, зазначена довідка видана не на дату звернення особи за перерахунком.

Надавши оцінку вказаним посиланням суд зазначає, що відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

Суд врахував, що у довідці № 9/05-20 від 11.09.2023 визначено складові заробітної плати за посадою за серпень 2023 року, тобто за повний місяць служби за відповідною посадою, що передував місяцю складення довідки. Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, що вказували б на те, що розмір посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років у серпні 2023 року були відмінними від таких у вересні 2023 року. Обставин, що вказували б на зміну складових заробітної плати за посадою позивачки у серпні-вересні 2023 року відповідач, із посиланням на відповідні докази, не зазначив, у зв`язку із чим вищевказані посилання відповідача про невідповідність довідки суд вважає необґрунтованими та такими, що можуть вважатись заявленими з формальних підстав.

З урахуванням зазначеного суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача у переведенні позивачки з пенсії призначеної згідно Закону № 1058 на пенсію державного службовця, у зв`язку із чим для належного захисту порушеного права позивача суд, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.02.2024 № 65.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючі визначені нормами статті 37 Закону України Про державну службу від 16.13.1993 № 3723-ХІІ, п. п 10, 12 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIIІ, підстави та умови призначення пенсії державного службовця, а також наявність у позивачки усіх необхідних умов для призначення вказаної пенсії, суд дійшов висновку, що вирішення питання призначення пенсії у цьому випадку не є дискреційним повноваженням органу Пенсійного фонду України.

Суд також враховує спосіб захисту порушеного права, обраний Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, та вважає за доцільне зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування позивачці з 12.09.2023 (дата звернення позивачки про перехід на пенсію державного службовця) пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Звенигородської районної державної адміністрації від 11.09.2023 № 9/05-20, № 8/05-20.

При цьому суд зауважує, що виплата пенсії позивачки має здійснюватись відповідно до п. 4.10 Порядку № 22-1.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.02.2024 № 65 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії в частині переходу на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та здійснити нарахування ОСОБА_1 з 12.09.2023 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу, п. п 10, 12 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIIІ у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Звенигородської районної державної адміністрації від 11.09.2023 № 9/05-20, № 8/05-20.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 22.04.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК