Справа № 500/1880/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/1880/23 пров. № А/857/12848/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року (головуючий суддя Чепенюк О.В., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у якому просила визнати неправомірними дії щодо не зарахування періодів роботи до страхового стажу з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та період роботи в Козівському РДО з 01.01.1966 по 15.01.1969, згідно трудової книжки від 27.11.1963; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та період роботи в Козівському РДО з 01.01.1966 по 15.01.1969, згідно трудової книжки від 27.11.1963 та здійснити перерахунок пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.11.2022.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса і з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО, та здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 01.11.2022.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати таке і постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що для можливого зарахування до страхового стажу даних, відображених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , необхідно надати документи (довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, інші документи, які містять відомості про періоди роботи), котрі би підтвердили періоди роботи впродовж 1963-1969 років.

Таким чином, при призначенні пенсії позивачу страховий стаж обчислено відповідно до представлених додаткових документів та даних, що містяться у системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-ІУ страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частин 2 статті 24 Закону №1058-ІУ страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-ГУ передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка.

Абзац перший пункту 3 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1028 від 09.12.2015; в редакції Постанови КМ № 1058 від 27.09.2022Пунктом 3 даного Порядку передбачено, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р.. у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року № 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Міністерства і відомства за згодою з відповідними галузевими профспілками можуть, як виняток, дозволити підприємствам, що працюють в умовах територіальної роз`єднаності (підпорядковані структурні підрозділи розташовані на великій відстані), проводити ознайомлення з записами, що внесені до трудової книжки, в заочному порядку шляхом направлення власникам книжок відповідних повідомлень з наступною відміткою про це в особистій картці.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Занесення відомостей про працівника:

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

З огляду на зазначене, апелянт не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення, а саме на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІУ).

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулась до відповідача із заявами щодо зарахування періоди роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963, з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К.Маркса та період роботи з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО до страхового стажу.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18.07.2022 №2565-2694/С-02/8-1900/22 ОСОБА_1 повідомлено, що її страховий стаж становить 29 років 04 місяці 24 дні (враховано по 31.12.2000).

Період роботи з 22.03.1963 по 27.11.1963 та з 10.05.1964 по 10.11.1964 у Долинському бурякорадгоспі ім. К. Маркса не зараховано до страхового стажу, оскільки у матеріалах пенсійної справи відсутні документи, що підтверджують вказані періоди.

До звернення долучено копію трудової книжки, у якій міститься запис за вказаний період роботи, однак на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не співпадає з паспортними даними, тому вказана трудова книжка не може братися до уваги при обчисленні страхового стажу.

Періоди роботи, згідно записів трудової книжки, можуть бути зараховані до страхового стажу у випадку представлення уточнюючих довідок (а.с.12-13).

У подальшому у відповідь на заяву позивача від 03.01.2023 (а.с.14), Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у листі від 20.01.2023 №206-87/С-02/8-1900/23 повідомило, що за результатами розгляду електронної пенсійної справи встановлено, що при розрахунку страхового стажу (при призначенні пенсії) трудова книжка серії НОМЕР_1 , дата заповнення - 27.11.1963 не бралась до уваги, оскільки прізвище в ній російською мовою вказано «Миськив», а згідно свідоцтва про одруження прізвище українською мовою - « ОСОБА_2 ». Документів, котрі би підтвердили, що прізвище в трудовій книжці зазначено вірно, не надавалось.

Для можливого зарахування до страхового стажу даних, відображених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , необхідно надати документи (довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, інші документи, які містять відомості про періоди роботи), котрі би підтвердили періоди роботи впродовж 1963-1969 років (а.с.15-16)

Постановляючи рішення суд першої інстанції правильно врахував, що правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Як з`ясовано судом першої інстанції, згідно трудової книжки, заповненої 27.11.1963 на ім`я « ОСОБА_3 » (російською мовою), рік народження: 1945 (а.с.9).

Розділ «Відомості про роботу» трудової книжки позивача містить записи щодо її трудової діяльності у спірні періоди: з 22.03.1963 по 27.11.1963 та з 10.05.1964 по 10.11.1964 у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з 01.01.1966 по 15.01.1969 в Козівському РДО (Записи №1-№6).

Записи про звільнення засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками підприємств (а.с.9-9 зворот).

З листів Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, якими надано відповіді на заяви позивача щодо зарахування спірних періодів до її страхового стажу, вбачається, що такі періоди не зараховані, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не співпадає з паспортними даними, а також через те, що прізвище в трудовій книжці російською мовою вказано «Миськив», а згідно свідоцтва про одруження прізвище українською мовою - « ОСОБА_2 ».

У даній спірній ситуації, судом першої інстанції вірно враховано, що порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (дата заповнення титульної сторінки 27.11.1963) було врегульовано «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 09.07.1958 №620 (далі - Інструкція №620).

За змістом пункту 5 Інструкції №620 записи в трудовій книжці здійснюються на тій мові, на якій ведеться діловодство в даному підприємстві, установі або організації.

Відповідно до пункту 11 Інструкції №620 на першій сторінці трудової книжки записуються загальні відомості про її власника.

Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень або заміни імені і по батькові ініціалами) і рік народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Зміни записів в трудовій книжці про прізвище, ім`я та по батькові, освіту і професію робітника здійснюються адміністрацією на підставі документів і з посиланням на них (свідоцтво про шлюб, довідка РАЦСу, документи про освіту, та ін.), і повинні бути засвідчені підписом керівника підприємства, установи, організації або печаткою відділу кадрів.

Відповідальність за організацію правильного ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи або організації (пункти 9, 10 Інструкції №620).

Так, відповідно до наданої копії трудової книжки, заповненої 27.11.1963, вказано відомості про власника трудової книжки: « ОСОБА_3 » (російською мовою), рік народження: 1945 (а.с.9).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження УЖ. № НОМЕР_2 , російською мовою значиться: « ОСОБА_4 », дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

За змістом свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 23.11.1968, прізвище ОСОБА_5 , 1945 року народження, після укладення шлюбу 23.11.1968 змінено на Сапужак (а.с.11).

В паспорті громадянина України позивача серії НОМЕР_4 , виданого 10.01.1998 Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області, зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Таким чином, прізвище, ім`я, по батькові власника трудової книжки мало бути внесене адміністрацією підприємства на підставі паспорта або свідоцтва про народження позивача. Водночас, як встановлено судом першої інстанції, записи трудової книжки містять розбіжності у написанні прізвища її власника російською мовою: « ОСОБА_3 » із відомостями свідоцтва про народження: « ОСОБА_4 ».

Крім того, у подальшому до трудової книжки не внесено відомостей про зміну прізвища власника трудової книжки на підставі свідоцтва про одруження позивача серії НОМЕР_3 , виданого 23.11.1968.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд вірно вважав, виявлені відповідачем недоліки у заповненні трудової книжки ОСОБА_1 при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування періодів трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки до стажу її роботи.

Як встановлено судом першої інстанціїх, що «Миськив», «Мыськив» і « ОСОБА_2 » та ж сама особа, що й « ОСОБА_6 », а факт роботи позивача у спірні періоди, що відповідають записам її трудової книжки не заперечується, а відтак як вірно зауважив суд першої інстанції, що формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року по справі № 500/1880/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль