Справа № 520/22438/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 р. Справа № 520/22438/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 27.11.23 у справі № 520/22438/23

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України

до ОСОБА_1

про відшкодування завданої шкоди державі,

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України (далі за текстом також - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі за текстом також відповідач), в якому просив стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) збитки в сумі 53625,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені ним у позовній заяві. Звертає увагу, що в спірних правовідносинах підставами нездійснення виплати одноразової грошової допомоги при звільненні є не відсутність у позивача достатніх років вислуги, а те, що підстава звільнення (сімейні обставини або інші поважні причини), через яку відповідача було звільнено з військової служби, не передбачена переліком сімейних обставин та інших поважних причин, які можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та зі служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 12 червня 2013 року за № 413, як того вимагає абзац другий частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким і передбачена відповідна виплата.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У додаткових поясненнях у справі позивач просить врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 24 січня 2024 року у справі № 140/1143/23.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції установлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходила військову службу в Державній прикордонній службі України, а саме у ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ).

Наказом Начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 223 - ОС від 17.08.2022 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 .

Відповідача звільнено з військової служби, згідно з поданим нею рапортом, відповідно до Наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 223-ОС від 17.08.2022 на підставі абзацу 10 підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері).

Наказом № 223-ОС від 17.08.2022 встановлена сума до нарахування та виплати, а саме - 56315,77 коп.

Позивач, уважаючи, що відповідачу безпідставно виплачені грошові кошти в сумі 53625,00 грн, з метою захисту порушеного права звернувся до адміністративного суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходячи з обставин справи та відповідних норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, дійшов висновку, що відповідач мав законне сподівання на виплату йому передбаченою законом одноразової грошової допомоги у зв`язку з тривалою (понад десять років) військовою службою, при цьому керувався такими підставами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби врегульовані Законом України № 2011-XII від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей" (далі Закон № 2011-XII).

Так, відповідно до ст. 15 Закону № 2011-XII (у редакції, станом на дату виключення відповідача зі списків особового складу) військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Статтею 26 Закону України № 2232-XII від 25.03.1992 "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII) визначено підстави звільнення з військової служби.

Відповідача звільнено зі служби на підставі абзацу 9 підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку.

Відповідно до статті 26 Закону № 2232-XII Постановою Кабінету Міністрів України 12 червня 2013 року за № 413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу (далі - Перелік № 413).

Обставини, з яких відповідача звільнено з військової служби, не передбачені Переліком № 413, але передбачені Законом № 2232-XII.

Приписи статті 26 Закону № 2232-ХІІ щодо підстав звільнення під час дії особливого періоду, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану зазнавали неодноразових змін.

Постанова № 413 та затверджений нею Перелік сімейних обстави не містять обмежень щодо застосування у мирний час, під час дії особливого періоду, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану.

Підстава для звільнення зі служби, з якої відповідача і було звільнено зі служби, була додана до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян" від 01.04.2022 за № 2169-IX, тобто значно пізніше ніж був затверджений Кабінетом Міністрів України Перелік № 413.

Тобто норми пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ, якими врегульовано право на отримання одноразової грошової допомоги звільненим з військової служби військовослужбовцям, законодавчо сформовані раніше внесення змін до статті 26 Закону № 2232-ХІІ, які додатково передбачили підстави звільнення за сімейними обставинами під час проведення мобілізації та воєнного стану.

Внаслідок цього виникли неузгодженості, що не усунуті на законодавчому рівні, між зазначеними правовими нормами.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог та вважає за необхідне зауважити на таке.

Щодо посилання позивача на положення Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» № 160-ІХ від 03.10.2019, то колегія суддів зазначає, що такі регулюють питання відшкодування шкоди, завданої військовослужбовцем державі. Водночас підставами для відшкодування такої шкоди є виключно неправомірні дії (бездіяльність) військовослужбовця, внаслідок яких заподіяно матеріальну шкоду.

Отже, вимоги Закону № 160-ІХ пов`язують відшкодування заподіяної матеріальної шкоди державі виключно з умисними (необережними) діями (бездіяльністю) військовослужбовця, внаслідок яких така шкода заподіяна.

У спірних правовідносинах позивачем нарахування та виплата одноразової грошової допомоги здійснено відповідачу добровільно, будь-яких дій, спрямованих на отримання вказаної допомоги (подання рапорту, заяви, звернення, документів тощо), відповідачем не вчинялось, під час судового розгляду не встановлено.

З огляду на зазначене підстави для застосування приписів Закону № 160-ІХ до спірних правовідносин відсутні.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача стосовно застосування до спірних у цій справі висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 24 січня 2024 року у справі № 140/1143/23, оскільки у зазначеній справі спірні правовідносини стосувалися права на отримання одноразової грошової допомоги, а не стягнення грошових коштів, виплачених у якості такої допомоги при звільненні з військової служби.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 у справі № 520/22438/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова Л.В. Курило