Справа № 160/25020/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгової вислуги років періоду з 16.05.2016 по 16.10.2016 з розрахунку один місяць служби за три місяці у порядку п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати до пільгової вислуги років ОСОБА_1 період з 16.05.2016 по 16.10.2016 з розрахунку один місяць служби за три місяці у порядку п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992, як період безпосередньої участі у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення в оперативно-тактичному угрупованні «Маріуполь», про що видати наказ по стройовій частині.
Позов обґрунтований тим, що позивач проходить військову службу за контрактом для осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначає, що в період з 16.05.2016 по 05.03.2018 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України та з 16.05.2016 по 16.10.2016 включно брав безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької області, відповідно до витягу з наказу командира Оперативно-тактичного угруповання «Маріуполь» (по стройовій частині) № 140 від 19.05.2016, що підтверджується архівним витягом з цього наказу, створеним Галузевим державним архівом Міністерства оборони України за № 179/1/2516 від 07.02.2019. Стверджує, що за наявності підтверджуючих документів про прибуття до сил АТО 16.05.2016 та про вибуття з сил АТО 17.10.2016, військова частина НОМЕР_1 , у порядку пункту 6 Розділу IV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зобов`язана врахувати період з 16.05.2016 по 17.10.2016 до його пільгової вислуги років з розрахунку один місяць служби за три місяці (у порядку п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992), як період безпосередньої участі у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення в оперативно-тактичному угрупованні «Маріуполь». Позивач вважаючи протиправну бездіяльність відповідача, звернувся до суду з позовною заявою.
12.10.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_1 могла би бути зарахована пільгова вислуга років позивачу за спірний період, якби він надав витяг з наказу командира Оперативно-тактичного угруповання «Маріуполь» про вибуття з сил АТО 17.10.2016. Вини відповідача у тому, що позивач не володіє таким документом, як і в тому, що зазначений орган військового управління ліквідований і не може видати відповідний наказ немає. Як вбачається з виданої командиром військової частини НОМЕР_2 НГУ довідки № 701 від 05.03.2018 та витягу з наказу цієї посадової особи № 48 від 05.03.2018, вказана військова частина зарахувала позивачу період безпосередньої участі у АТО з 16.05.2016 по 16.10.2016, зокрема у пільгову вислугу років. Однак військову частину НОМЕР_1 це ні до чого не зобов`язує і відповідач таких повноважень немає через ненадання позивачем зазначеного витягу з наказу командира Оперативно-тактичного угруповання «Маріуполь».
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 20 липня 2016 року.
Дана обставина сторонами не оспорюється та підтверджується матеріалами справи.
Згідно архівного витягу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/2516 від 07.02.2019 року вбачається, що в наказі командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по стройовій частині, м. Маріуполь, від 19 травня 2016 року №140 значиться: 8. Вважати таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в оперативно-тактичному угрупуванню «Маріуполь», забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань, нижчепойменовані військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , 16 травня 2016 року: майор ОСОБА_4 (так в тексті) ОСОБА_5 , старший офіцер відділення організації з охорони громадського порядку.
Відповідно до архівного витягу від 16.02.2023 №152 Центрального архівного відділу Національної гвардії України, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 11.10.2016 року №217 уважати такими, що вибули у щорічну основну відпустку за 2016 рік з виплатою матеріальної допомоги, майора ОСОБА_1 , з 17 жовтня по 08 листопада 2016 року.
Згідно архівного витягу від 16.02.2023 №153 Центрального архівного відділу Національної гвардії України, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 09.11.2016 року №238 уважати такими, що прибули із щорічної основної відпустки за 2016 рік, майора ОСОБА_1 , з 09 листопада 2016 року.
Відповідно до архівного витягу від 16.02.2023 №151 Центрального архівного відділу Національної гвардії України, наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) №48 від 05.08.2018 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 . Вислуга років на військовій службі станом на 05 березня 2018 року складає: у календарному обчисленні 18 років 06 місяців 16 днів; у пільговому 21 рік 10 місяців 10 днів; безперервна 01 рік 09 місяців 29 днів. Зараховано на пільгових умовах вислугу років для призначення пенсії (один місяць служби за три місяці), майору ОСОБА_1 , який брав участь в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення: з 16.05.2016 року по 16.10.2016 року, з 09.11.2016 року по 05.06.2017 року, з 12.06.2017 року по 30.07.2017 року, з 04.09.2017 року по 04.03.2018 року в місті Маріуполь Донецької області.
13.07.2023 року позивач звернувся до відповідача з листом про зарахування до його пільгової вислуги років період з 16.05.2016 по 16.10.2016 з розрахунку один місяць служби за три місяці у порядку п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992, як період безпосередньої участі у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення в оперативно-тактичному угрупованні «Маріуполь».
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо незарахування до пільгової вислуги років періоду з 16.05.2016 по 16.10.2016 з розрахунку один місяць служби за три місяці, звернувся із цим позовом до суду.
Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Згідно абзаців 3-6 пункту 3 розділу IV Порядку № 260 для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди, зокрема проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.
Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.
Відповідно пункту 7 розділу IV Порядку № 260 військовослужбовцям, які прибули до військової частини для подальшого проходження служби, виплата надбавки за вислугу років здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті.
Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На виконання вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей від 17.07.1992 року № 393 (далі Порядок № 393).
Згідно пунктом 1 Порядку № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.
Відповідно до пункту 3 Постанови № 393 (в редакції у період існування спірних правовідносин) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції (абзац 7 підпункту «а»).
До вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.
Поняття вислуга років, яка обчислюється у будь-якому випадку календарними роками та місяцями, застосовується як до осіб, які не мають пільгових умов на призначення пенсії за Законом № 2262-ХІІ, так і до осіб, які мають такі пільгові умови.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України та у період з 16.05.2016 року по 16.10.2016 року брав безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в оперативно-тактичному угрупуванню «Маріуполь», що підтверджується архівним витягом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/2516 від 07.02.2019 року та архівним витягом від 16.02.2023 №152 Центрального архівного відділу Національної гвардії України.
Згідно архівного витягу від 16.02.2023 №151 Центрального архівного відділу Національної гвардії України, наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) №48 від 05.08.2018 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 , вислуга років на день звільнення з військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, станом на 05 березня 2018 року складає: у календарному обчисленні 18 років 06 місяців 16 днів; у пільговому 21 рік 10 місяців 10 днів; безперервна 01 рік 09 місяців 29 днів.
Також відповідно до вищевказаного наказу, позивачу зараховано на пільгових умовах вислугу років для призначення пенсії (один місяць служби за три місяці), майору ОСОБА_1 , який брав участь в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення: з 16.05.2016 року по 16.10.2016 року, з 09.11.2016 року по 05.06.2017 року, з 12.06.2017 року по 30.07.2017 року, з 04.09.2017 року по 04.03.2018 року в місті Маріуполь Донецької області.
Однак, в порушення діючого законодавства, відповідачем протиправно не зараховано до пільгової вислуги років період часу проходження служби, протягом якого позивач брав участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення в оперативно-тактичному угрупованні «Маріуполь» з 16.05.2016 року по 16.10.2016 року (один місяць служби за три місяці).
За приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За наведених обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгової вислуги років періоду з 16.05.2016 по 16.10.2016 з розрахунку один місяць служби за три місяці, а належним способом відновлення порушеного права буде зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати до пільгової вислуги років ОСОБА_1 період з 16.05.2016 по 16.10.2016 з розрахунку один місяць служби за три місяці у порядку пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992 року, як період безпосередньої участі у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення в оперативно-тактичному угрупованні «Маріуполь».
Щодо видачі наказу по стройовій частині, суд зазначає, що питання видання відповідних наказів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Оскільки судом встановлено безумовне право позивача на зарахування до пільгової вислуги років періоду з 16.05.2016 по 16.10.2016 з розрахунку один місяць служби за три місяці, а розрахунок вислуги років здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), видання яких є дискреційними повноваженнями Військової частини НОМЕР_1 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а підтвердження наявності інших судових витрат матеріали справи не міститься, то судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгової вислуги років періоду з 16.05.2016 по 16.10.2016 з розрахунку один місяць служби за три місяці у порядку пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати до пільгової вислуги років ОСОБА_1 період з 16.05.2016 по 16.10.2016 з розрахунку один місяць служби за три місяці у порядку пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.02.1992 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська