Справа № 520/24918/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 р.Справа № 520/24918/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Біленський О.О.) від 08.11.2023 року (повний текст складено 08.11.23 року) по справі № 520/24918/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТАР ОІЛ" до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "АСТАР ОІЛ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

скасувати Розпорядження ГУ ДПС в Харківській області від 04.09.2023 р. № 358-РЛ «Про анулювання ліцензії»;

зобов`язати видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відомості щодо анулювання ліцензії на виробництво пального реєстраційний номер № 00572, з терміном дії з 01.07.2019 р. до 01.07.2024 р. та відновити інформацію про дію цієї ліцензії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Розпорядження відповідача від 04.09.2023 № 358-РЛ «Про анулювання ліцензії» є безпідставним, необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки у позивача на момент подання цього позову відсутня інформація, яким чином відповідачем було встановлено факт відсутності позивача за місцезнаходженням. Будь-які факти можуть встановлюватися лише під час здійснення заходу контролю - Актом перевірки контролюючого органу. Представник позивача зазначає, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» не отримував наказу про проведення будь-якого виду перевірки, в результаті якої можливо було б встановити факт його відсутності за місцезнаходженням, а також Акту перевірки про встановлення факту його відсутності за місцезнаходженням. Крім того, на електронну адресу платника податків не надходило інформації про надіслання йому оскаржуваного Розпорядження в електронному кабінеті платника податків, що не відповідає порядку встановленому п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу. Зазначені обставини свідчать про порушення прав позивача контролюючим органом, про фактичне блокування діяльності позивача за відсутності повідомлення позивача про проведені відносно нього дії та прийняті рішення, що позбавило останнього права своєчасної реакції на таки дії та рішення шляхом їх оскарження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 по справі № 520/24918/23 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Харківській області від 04.09.2023 № 358-рл "Про анулювання дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі", яким анульовано ліцензію реєстраційний номер 00572 з терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТАР ОІЛ" на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі реєстраційний номер 00572 зі строком дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, та відновити інформацію про дію даної ліцензії.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАР ОІЛ» (пров. Байкальський, буд. 2, к. 22, м. Харків, 61001, ) судовий збір у розмірі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 00 коп.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції під час задоволення позову посилається на порушення контролюючим органом вимог ст. 3 Закону № 481/95-ВР (щодо строків прийняття розпорядження про анулювання ліцензії), яка передбачає порядок видачі, анулювання ліцензій на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального. Зазначає, що ця норма застосовується до платників податків, які здійснюють виробництво пального. Але, контролюючим органом прийнято розпорядження від 04.09.2023 № 358-РЛ, яким ТОВ «АСТАР ОІЛ» анульовано ліцензію № 00572 на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, відповідальність за дане порушення передбачається ст. 15 Закону № 481/95-ВР, а саме: імпорт, експорт, оптова і роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального. Дана норма застосовується до платників податків, які здійснюють оптову торгівлю пальним, що є основним видом діяльності позивача. Отже, суд першої інстанції під час задоволення позову застосував зовсім іншу норму права, яка передбачає відповідальність платника податків у разі порушення вимог Закону № 481/95-ВР у частині виробництва пального, а не здійснення оптової торгівлі пальним. Також звертає увагу, що під час розгляду справи, відповідачем були надані письмові пояснення у справі та відповідні докази про те, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» звернулось до контролюючого органу із заявою про отримання нової ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним. Контролюючий орган за результатами розгляду заяви ТОВ «АСТАР ОІЛ» видав ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі № 00916 терміном дії з 06.10.2023 до 06.10.2028 (місцезнаходження: пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22, м. Харків). Також посилається на те, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» було обізнано про існування оскаржуваного розпорядження, оскільки воно направлялося на до електронного кабінету платника.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2019 ТОВ «АСТАР ОІЛ» видано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 00572 зі строком дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, за місцезнаходженням: м. Харків, пров. Байкальський, буд. 2, корп. 4, кв. (офіс) 4, відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 29.12.2019 №481/95-ВР.

13.08.2021 ТОВ «АСТАР ОІЛ» звернулось до Головного управління ДПС у Харківській області із заявою від 11.08.2021 про зміну відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії, а саме: зміна відомостей щодо місцезнаходження з пров. Байкальський, буд. 2, корп. 4, кв. (офіс) 4, м. Харків, на пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22, м. Харків.

На підставі вказаної заяви позивача контролюючим органом видано ТОВ «АСТАР ОІЛ» ліцензію № 00572 від 13.08.2021 з терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024, оформлену з урахуванням змін, а саме, вказана нова адреса місцезнаходження: м. Харків, пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22.

Також судом першої інстанції встановлено, що працівниками відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Харківській області на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 29.08.2023 № 3717-п "Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТАР ОІЛ" та направлень на перевірку від 29.08.2023 № 7589, № 7590, згідно пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, пп. 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, 29.08.2023 здійснено вихід за місцезнаходженням ТОВ "АСТАР ОІЛ", зазначеним у ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, № 00572 від 13.08.2021, а саме: м. Харків, пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22.

Під час виходу за адресою місцезнаходження ТОВ "АСТАР ОІЛ": пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22, встановлено відсутність платника податків. Під час огляду багатоповерхової офісної будівлі будь-яких ознак знаходження ТОВ "АСТАР ОІЛ", його посадових осіб за вказаною адресою не встановлено.

Таким чином, за результатами виходу за адресою місцезнаходження ТОВ "АСТАР ОІЛ" встановлено відсутність суб`єкта господарювання, у зв`язку з чим проведення фактичної перевірки неможливо, про що складено акт від 30.08.2023 № 5355/20-40-09-02-03/39647230 "Про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТАР ОІЛ" (податковий номер 39647230) за місцезнаходженням.

На виконання вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято розпорядження від 04.09.2023 № 358-рл "Про анулювання дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі", а саме ліцензії ТОВ "АСТАР ОІЛ" реєстраційний № 00572 терміном дії з 01.07.2019.

Витяг з розпорядження про анулювання ліцензії направлено ТОВ "АСТАР ОІЛ" в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Вважаючи розпорядження Головного управління ДПС у Харківській області від 04.09.2023 № 358-РЛ "Про анулювання дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі" протиправним, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що Головним управлінням ДПС України у Харківській області не надано суду доказів направлення ТОВ "АСТАР ОІЛ" Акту "Про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю ТОВ "АСТАР ОІЛ" за місцезнаходженням" від 30.08.2023 № 5355/20-40-09-02-03/39647230 та вручення ТОВ "АСТАР ОІЛ" зазначеного акту, на підставі якого прийнято оскаржуване розпорядження. Також суд зазначив, що з урахуванням приписів ст. 3 Закону України № 481/95-ВР та ст. 42 Податкового кодексу України, оскаржуване у даній справі розпорядження від 04.09.2023 прийнято контролюючим органом передчасно та без урахування строків для його прийняття, що визначені Законом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України, є Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" визначено перелік підстав для анулювання ліцензій, зокрема ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі:

заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

несплати чергового платежу за ліцензію;

встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів);

встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку;

рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем;

порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях;

отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами;

встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії;

встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі через реєстратори розрахункових операцій (книги обліку розрахункових операцій), не зазначені в ліцензії;

встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії;

порушення термінів звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії;

відмови, без законодавчих підстав, від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80,81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови;

рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію указом Президента України про застосування до суб`єкта господарювання санкцій, передбачених пунктом 6частини першої статті 4 Закону України "Про санкції".

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) визначено Порядком ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 545 (далі - Порядок №545).

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до змісту оскаржуваного розпорядження від 04.09.2023 р. № 358-РЛ, підставою для анулювання ліцензії реєстраційний номер 00572 є встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.

Відповідно до п. 45.2 с. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ТОВ Астар ОІЛ код ЄДРПОУ 3964720 зареєстроване за адресою: 61001, Харківська обл., м. Харків, пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22.

Згідно з пп. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, як здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до пп.пп. 20.1.4, 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами пункту 80.1. статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.10. статті 80 ПК України визначено, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Отже, для прийняття контролюючим органом розпорядження про анулювання ліцензії суб`єкта господарювання на право оптової торгівлі пальним у порядку ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", має бути встановлено та підтверджено відповідними доказами факт відсутності такого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.

Відповідно до акта про неможливість проведення фактичної перевірки від 30.08.2023 року № 5355/20-40-09-02-03/39647230, остання призначена на підставі наказу від 29.08.2023 року № 3717-п «Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАР ОІЛ» (код за ).

Водночас, підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження від 04.09.2023 року № 358-РЛ став акт про неможливість проведення фактичної перевірки від 30.08.2023 року № 5355/20-40-09-02-03/39647230, відповідно до якого ТОВ "АСТАР ОІЛ" за адресою: пров. Байкальський, 2, кв. (офіс) 22, м. Харків не знаходиться, у зв`язку з чим вручити копію наказу про проведення перевірки та ознайомити з направленням неможливо.

Відповідно до п. 80.9. ст. 80 ПК України, строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Згідно з п. 82.3. ст. 82 ПК України, тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Колегія суддів зазначає, що тривалість фактичної перевірки не повинна перевищувати 10 діб, в той час як посадові особи контролюючого органу, здійснили вихід на перевірку лише 30.08.2023 р., що свідчить про те, що посадовими особами контролюючого органу не вжиті усі належні заходи щодо виявлення факту знаходження/відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії, зокрема у день виходу на перевірку не надано.

Як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи доказів, фактична адреса місцезнаходження суб`єкта господарювання: 61001, Харківська обл., м. Харків, пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22, що підтверджується договором суборенди нежитлових приміщень від 01 липня 2023 року, актом прийому-передачі відповідно до договору суборенди нежитлових приміщень від 01.07.2023 р.

Крім того, відповідно до наказу ТОВ «Астар ОІЛ» № 18 від 04.03.2022 р. «Про забезпечення роботи підприємства в умовах військового стану», визначено, зокрема: забезпечити можливість здійснення господарської діяльності всіма працівниками підприємства дистанційно; забезпечити присутність представника підприємства за його місцезнаходженням протягом 2 годин кожного дня; в разі оголошення повітряної тривоги, звільнити приміщення, що знаходиться за зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням підприємства та переміститися у найближче укриття (а.с. 36).

За приписами пп. 20.1.17 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1мпункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: залучати у разі потреби фахівців, експертів та перекладачів, застосовувати під час виконання податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, фотозйомку та відеозапис.

На підтвердження факту відсутності підприємства позивача за місцезнаходженням, контролюючим органом надано зокрема і два фотознімки, на яких зафіксовано загальний план офісної будівлі та один із входів до неї. (а.с. 195), в той час як згідно договору суборенди нежитлового приміщення від 01.07.2023 р., підприємство позивача прийняло у платне користування нежитлові будівлі літ. «А-5», розташовані за адресою: м. Харків, пров. Байкальський, 2, а саме приміщення 5 поверху № 22 та частина приміщень загального користування площею згідно даним технічного паспорту. Загальна площа приміщень 30 кв.м.

В свою чергу, Головним управлінням ДПС у Харківській області всупереч приписам пп. 20.1.17 п. 20.1 ст. 20 ПК України не надано суду документальних доказів (фотозйомка та/або відеозапис) відсутності підприємства за місцезнаходженням саме у приміщенні, які є предметом договору суборенди.

Відповідно до абз. 4 п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі.

До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Судом встановлено, що контролюючим органом не надано належних матеріалів, які в силу вказаної вище норми, формуються та додаються до Акта неможливості проведення перевірки.

Відповідно до пп. 1.4.5 п. 1.4 Розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної податкової служби України від 04 вересня 2020 року № 470, зокрема, зазначено, що у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування) посадовими (службовими) особами територіального органу ДПС/апарату ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.

У такому акті рекомендується зазначати інформацію про дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування, у зв`язку з отриманням інформації оператора поштового зв`язку щодо неможливості вручення платнику податків або повернення без вручення письмового запиту територіальному органу ДПС/апарату ДПС про надання пояснень та їх документальних підтверджень, надісланого такому платнику податків з метою організації перевірки тощо), податкова адреса та/або адреса об`єктів оподаткування платника податків, за якою встановлено відсутність платника, інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо - зазначаються у випадку, якщо факт неможливості проведення перевірки встановлено після їх оформлення) та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти.

До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені у такому акті.

Зазначений акт не пізніше наступного робочого дня після його складання реєструється у електронному Спеціальному журналі реєстрації актів.

Другий примірник акта про неможливість проведення перевірки разом з копіями матеріалів надсилається територіальним органом ДПС/апаратом ДПС платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

При цьому підрозділ органу ДПС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою, протягом 2 робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника) відповідного органу ДПС та готує запит на встановлення місцезнаходження платника податків.

До запиту додаються копія акта про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за податковою адресою, копія наказу про проведення перевірки (у разі його складання) та інші документи (або їх копії), що підтверджують відсутність платника податків за місцезнаходженням.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДПС, працівники якого здійснюють (очолюють) перевірку, реєструється та направляється у загальновстановленому порядку, визначеному відповідним нормативно-правовим актом до відповідного органу.

Зразок форми запиту наведено у додатку 5 до цих Методичних рекомендацій.

При отриманні органом ДПС від відповідного органу інформації щодо встановлення місцезнаходження платника податків, структурним підрозділом, який здійснює (очолює) перевірку (ініціатором запиту), вживаються заходи з організації та проведення перевірки платника податків.

Всупереч зазначеним нормам, контролюючим органом не надано суду доказів формування доповідної записки, підготовки запиту на встановлення місцезнаходження платника податків, матеріалів, що підтверджують факти, наведені у такому акті, що свідчить про наявність підстав для скасування спірного розпорядження.

При цьому, сліддодатково вказати на те, що у спірному розпорядженні у якості підстави його прийняття вказано загальне цитування вимог ст. 15 Закону № 481/95-ВР, а саме вказано: «у зв`язку із встановленням факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії».

Отже, підставами для анулювання ліцензії є встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням та за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії; встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцезнаходженням; за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії.

Таким чином, податковим органом не визначено чітко підставу для анулювання ліцензії, а зазначені усі визначені підстави для анулювання.

Крім того, слід констатувати, що спірне розпорядження не відповідає критерію обґрунтованості.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Разом з тим, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Зокрема, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Тобто, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Враховуючи викладене, наявні підстави для визнання протиправним та скасування спірного розпорядження про анулювання ліцензій на право оптової торгівлі пальним, у зв`язку з не доведенням податковим органом на підставі належних та допустимих доказів факту відсутності підприємства позивача за місцезнаходженням.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначає що приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції зазначив, що згідно зі ст. 3 Закону України № 481/95-ВР розпорядження про анулювання ліцензії приймається на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що акт податкового органу складений 30.08.2023 р., в той час як розпорядження про анулювання ліцензії прийнято 04.09.2023 р., тобто на п`ятий день після складання акту.

Колегія суддів зазначає, що такі висновки суду першої інстанції є помилковими та судом не вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, оскільки підстави, зокрема, для скасування ліцензій згідно ст. 3 Закону № 481/95-ВР (щодо строків прийняття розпорядження про анулювання ліцензії), застосовується до платників податків, які здійснюють виробництво пального, в той час як підприємство позивача не є виробником пального, а йому видавалася ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі і порядок анулювання саме цієї ліцензії, визначений приписами ст. 15 Закону № 481/95-ВР, що не було враховано судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині, згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відомості щодо анулювання ліцензії на виробництво пального реєстраційний номер № 00572, з терміном дії з 01.07.2019 до 01.07.2024 та відновити інформацію про дію цієї ліцензії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 545, єдиним реєстром ліцензіатів та місць обігу пального є електронна база даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Згідно з п. 3 Порядку № 545 до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться відомості, зокрема, щодо дати видачі/зупинення/анулювання та строк дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

Згідно з п.п. 4-7 Порядку № 545 підставою для включення суб`єкта господарювання до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення ДФС та її територіальних органів про видачу ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Зміни до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для внесення змін до відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії.

Підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 і 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії.

Тобто інформація щодо анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального.

В межах спірних правовідносин судом встановлено, що у податкового органу були відсутні підстави для прийняття розпорядження № 358-РЛ від 04.09.2023 про анулювання ліцензії.

Разом з тим, з матеріалів справи судом встановлено, що після прийняття розпорядження від 04.09.2023 р. та до моменту закінчення судового оскарження цього рішення податкового органу, ТОВ «АСТАР ОІЛ» звернулось до контролюючого органу із заявою про отримання нової ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності у ліцензіата місць оптової торгівлі пальним.

На підставі поданої заяви, контролюючий орган видав ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі № 00916 терміном дії з 06.10.2023 до 06.10.2028 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до приписів ч. 9 ст. 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Враховуючи те, що у підприємства позивача відсутнє місце оптової торгівлі пальним, він має право на отримання лише одної ліцензії, а саме, на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання і оскільки позивачем вже отримано нову ліцензію терміном дії з 06.10.2023 до 06.10.2028, колегія суддів дійшла до висновку, що вимога позивача про зобов`язання видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відомості щодо анулювання ліцензії на виробництво пального реєстраційний номер № 00572, з терміном дії з 01.07.2019 р. до 01.07.2024 р. та відновлення інформації про дію цієї ліцензії не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів, на підставі частини другої статті 9 КАС України, дійшла висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління ДПС у Харківській області від 04.09.2023 № 358-рл "Про анулювання дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі", виданої Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТАР ОІЛ", реєстраційний № 00572.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції скасовано та позовні вимоги частково задоволено, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2684,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року по справі № 520/24918/23 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТАР ОІЛ" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Харківській області від 04.09.2023 року № 358-рл "Про анулювання дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі", виданої Товариству з обмеженою відповідальністю "АСТАР ОІЛ", реєстраційний № 00572.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АСТАР ОІЛ () судовий збір у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов
Повний текст постанови складено 24.04.2024.