Справа № 202/2596/24
Суддя: Маринін О. В.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/2596/24
Провадження № 2-а/202/48/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

при секретарі Жупій А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № 202/2596/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 07.02.2024,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що постановою від 07.02.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1394362 року його притягнуто до відповідальності за те, що 07.02.2024 О 13-41 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21011 д/н НОМЕР_1 по пр. Миру, біля буд.2а в м. Дніпро не ввімкнув показник повороту при зміні напрямку руху, чим порушив п. 9.2.6 ПДР України, його притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 510 грн. Вважає дану постанову незаконною, оскільки докази вчинення правопорушення відсутні, відео зняте на особистий телефон інспектора поліції та також не містить підтвердження того, що він не ввімкнув поворот. Таким чином відповідачем не зазначено та не долучено доказів вчинення ним правопорушення, у зв`язку з чим просив скасувати постанову та стягнути судові витрати, зокрема сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 19.02.2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечив та зазначив, що відповідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складався, а винесена постанова відповідає вимогам КУпАП. Зазначив, що поліцейський розглянув справу з дотриманням вимог законодавства, переконливих доказів невинуватості позивачем не надано. Факт вчинення правопорушення підтверджується показами поліцейських, які бачили факт порушення та є незацікавленими в результатах розгляду. Додав запис з відео реєстратора, який був покладений у основу прийнятого інспектором рішення. Просив відмовити у задоволенні позову.

Крім того, заперечив проти стягнення витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених належним чином. Зазначив, що розмір витрат також має бути співмірним з ціною позову.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1394362 року вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що 07.02.2024 о 13-41 год. керуючи автомобілем ВАЗ 21011 д/н НОМЕР_1 по пр. Миру, біля буд.2а в м. Дніпро він не ввімкнув показник повороту при зміні напрямку руху, чим порушив п. 9.2.6 ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 510 грн. Подія зафіксована 499354, 473320.

Разом з тим, позивач не погоджується з діями відповідача, вважає, що останній безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, враховуючи той факт, що позивач не порушував вимоги п.п. 9.2.6 ПДР Правил дорожнього руху, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт правопорушення.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Не заперечуючи про наявність у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу на місці вчинення правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повинен підтверджуватися наявними об`єктивними належними та достатніми доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно судової практики зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно постанови ЕНА № 1394362 року під час розгляду справи про вчинене позивачем адміністративного правопорушення здійснювалась відео фіксація 499354, 473320, диск із відеозаписом якої долучено відповідачем до відзиву.

Так, із переглянутих судом записів вбачається, що 07.02.2024 о 13-41 год. водієм автомобіля ВАЗ 21011 д/н НОМЕР_1 при всіх змінах напрямків руху було подано сигнали світловим покажчиком повороту, у зв`язку з чим не вбачається підтвердження обставин того, що водій ОСОБА_2 змінюючи напрямок руху, не ввімкнув сигнал повороту.

Інших доказів, які б підтверджували провину ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачем у постанові не зазначено та суду не надано.

Твердження відповідача про те, що факт вчинення правопорушення підтверджується показами поліцейським, які бачили порушення і є особами незацікавленими у результатах розгляду справи, суд відхиляє, оскільки інспектор поліції є зацікавленою особою при розгляді справи, що ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин, у зв`язку з чим, без підтвердження належними доказами, покази та рапорти поліцейських не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Свідків події інспектор не вказав та не клопотав залучити таких осіб до допиту у судовому засіданні, пояснення поліцейських на які відповідач посилався у відзиві, суду також не надано.

У свою чергу, зміст оскаржуваної постанови не містить посилання на докази, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та об`єктивно зафіксували обставини вчинення правопорушення - відсутні.

Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови належним чином, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, викладені в ній дані не підтверджені належними доказами.

Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та закриттю провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню підтверджені витрати зі сплати судового збору.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч.4 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ УКРАЇНИ» укладено договір №082022403/Б від 08.02.2024 року.

Відповідно до п.3.1 Договору №082022403/Б від 08.02.2024 року розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п.1.2 цього Договору, становить 11000,00 грн.

Суд зазначає, що витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані особі, яка заявляє клопотання про таке відшкодування.

Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом в постанові від 31.05.2023 року по справі №757/13974/21-ц.

Таким чином суд доходить висновку про відмову в стягненні витрат на професійну правничу допомогу позивачу в розмірі 11 000 грн.

Керуючись ст. ст. 280, 283 КУАП, ст. 268, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1394362 року про притягнення 07.02.2024 до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції ( ) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору 605,60 грн.

В задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Маринін