Справа № 560/17438/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17438/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

24 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (відповідача) про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.02.2023 року по 30.08.2023 у розмірі 87 583,80 гривень.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 11.12.2023 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №560/7/23 стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з грошового забезпечення при звільненні за період з 19.09.2018 по 14.12.2022 в розмірі 8345,56 грн з урахуванням обов`язкових платежів та виплат. При цьому, станом на час прийняття рішення від 07.03.2023 у справі №560/7/23 діяла виправлена редакція статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що станом на день видання наказу від 18.09.2018 №508 про виключення зі списків особового складу відповідачем не був проведений повний розрахунок. Фактично остаточний розрахунок відповідач здійснив 30.08.2023, тому вважає, що має право на отримання середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, однак відповідач не вчинив дій з метою виплати цих коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що подальша доплата індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду від 06.04.2023, не створює для відповідача нового обов`язку для застосування статті 117 КЗпП України і повторного стягнення в користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.02.2023 по 30.08.2023.

Вважає, що в межах адміністративної справи позивачем вже реалізовано право на отримання середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 повторно бажає реалізувати таке право та отримати середній заробіток за час затримки виплати фіксованої індексації після 01.03.2018, тому середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні не підлягає виплаті.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу цивільного захисту в органах та підрозділах Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Державної служби цивільного захисту України в званні полковника служби цивільного захисту.

Наказом ГУ ДСНС України у Хмельницькій області від 18.09.2018 №508 (по особовому складу) «Про дострокове розірвання контракту та виключення з кадрів ДСНС України» ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту 18.09.2023 року, проведено розрахунок при звільнені.

В подальшому позивач звернувся з позовною заявою щодо зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 :

за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 84 726,51 грн із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

за період з 01.03.2018 по 18.09.2018 в сумі 29 127,12 грн відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.09.2022 у справі №560/6696/22, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2022, зобов`язано Головне управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.09.2022 у справі №560/6696/22, яке набрало законної сили 03.11.2022, Головне управління 15.12.2022 виплатило Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 83455,64 грн.

28 грудня 2022 року позивач звернувся Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.09.2018 по 14.12.2022 року включно, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення зі служби цивільного захисту.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №560/7/23 стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з грошового забезпечення при звільненні за період з 19.09.2018 по 14.12.2022 в розмірі 8345,56 грн (вісім тисяч сорок п`ять гривень 56 коп.) з урахуванням обов`язкових платежів та виплат.

Позивач оскаржив це рішення в апеляційному порядку. Станом на 11.12.2023 справа знаходиться на розгляді в Сьомому апеляційному адміністративному суді.

Також, 28 грудня 2022 року позивач звернувся з позовом про зобов`язання здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.09.2018, виходячи з фіксованої величини 4 413,20 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 в сумі 29 127,12 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі №560/5/23, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2023, зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.09.2018 із урахуванням вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі №560/5/23, яке набрало законної сили 24.07.2023, Головне управління 30.08.2023 виплатило Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.09.2018 в сумі 29014,94 грн.

Надалі позивач звернувся до суду з позовом щодо виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28.02.2023 по 30.08.2023 у розмірі 87 583,80 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавство

Таким чином, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Тобто, ч. 1 статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником. Водночас, частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору. Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення. Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

З огляду на це, непроведення з позивачем своєчасного повного розрахунку при звільненні є протиправним.

Днем звільнення є останній робочий день, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 по справі №821/1226/16). Саме у цей день (день звільнення або день виключення зі списків військової частини для військовослужбовців) на підставі ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

При цьому, судом першої інстанції враховано, що з 19.07.2022 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин № 2352-IX від 01.07.2022, яким викладено в новій редакції норму ст. 117 КЗпП України, а саме, встановлено обмеження, згідно з якими виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюються не більш, як за шість місяців.

Водночас, зміни у ст.116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванню та вирішенню спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення.

Також, суд першої інстанції врахував, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.03.2023 у справі №560/7/23 стягнуто з Головного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з грошового забезпечення при звільненні за період з 19.09.2018 по 14.12.2022 в розмірі 8345,56 грн (вісім тисяч сорок п`ять гривень 56 коп.) з урахуванням обов`язкових платежів та виплат.

Зважаючи на вказані обставини, суд першої інстанції обґрунтовано вважав про відсутність підстав для притягнення відповідача до відповідальності, передбаченої вимогами статті 117 КЗпП України.

Тобто, повторне стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, а саме щодо виплати фіксованої індексації після 01.03.2018 не підлягає задоволенню не зважаючи на встановлений позивачем на власний розсуд період з 28.02.2023 по 30.08.2023.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.