Справа № 300/7941/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" квітня 2024 р. справа № 300/7941/21
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання до вчинення дій, -
Стислий виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду:
Фреїшин Валерія Ярославівна в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, оформлене пунктом 13 протоколу № 138 від 09.09.2021; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу в разі настання 2 групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позовні вимоги мотивовано тим, що під час проходження військової служби в Збройних Силах СРСР ОСОБА_1 брав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан в період з 08.02.1986 по 10.11.1987. Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) позивачу з 25.07.2006 встановлено третю групу інвалідності вперше, причини: захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. При повторному огляді органами МСЕК позивача з 29.10.2020 визнано особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 231648 від 29.10.2020. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою та необхідними документами для отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, причиною якої є виконання обов`язків військової служби. За результатом розгляду заяви позивача комісія Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення, оформлене пунктом 13 протоколу № 138 від 09.09.2021, про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги. Таке рішення мотивовано тим, що групу інвалідності позивач отримав після звільнення з військової служби більше ніж через три місяці, а також групу інвалідності ОСОБА_1 змінено у понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності. Представник позивача вважає протиправним таке рішення відповідача про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки застосування статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей пов`язується не з фактом звільнення особи зі служби, а з часом встановлення особі інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби. Так, первинне встановлення позивачу групи інвалідності МСЕК відбулось 25.07.2006, а тому саме з цієї дати в ОСОБА_1 виникло право на одноразову грошову допомогу. В період встановлення позивачу вперше ІІІ групи інвалідності законодавством не обмежувалась можливість отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби та дворічного терміну після встановлення первинної групи інвалідності.
Ухвалою суду від 13.12.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Міністерства оборони України від 18.01.2022 № 24 на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову. Зокрема представник відповідача вказала, що частина шоста статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу. До таких обов`язкових критеріїв відносяться: суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги є військовослужбовці строкової військової служби; визначений час настання інвалідності період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби; відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що комісія Міністерства оборони України правильно керувалася нормою пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» про застосування дворічного терміну після встановлення первинної групи інвалідності, оскільки врахувала висновки Верховного Суду щодо її застосування. В позивача відсутнє право на одноразову грошову допомогу. Просить відмовити в задоволенні позову повністю (а.с. 45-67).
21.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача від 19.01.2022, до якого долучено копію заяви про виплату одноразової грошової допомоги, в зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності (а.с. 68-71).
21.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.01.2022 № 6/8, до якого долучено копії матеріалів, які використані під час прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, в зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, причиною якої є виконання обов`язків військової служби (а.с. 72-90).
02.02.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь представника позивача від 31.01.2022 на позовну заяву. Так, представник позивача зазначила, що виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися на підставі нормативно-правових актів, які були чинні на момент встановлення позивачу інвалідності. Так, в силу приписів статі 58 Конституції України, норми Закону № 1774-VІІІ від 06.12.2016 щодо встановлення інвалідності після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, який набрав чинності 01.01.2017, Закону № 5040-VI від 04.07.2012 щодо обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також встановлення двохрічного терміну з дня виникнення відповідного права для його реалізації, на спірні правовідносини не розповсюджуються (а.с. 93-101).
15.02.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло доповнення до відзиву Міністерства оборони України від 15.02.2022 № 86, в якому представник відповідача зазначив, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати. Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 102-105).
Ухвалою від 24.01.2023 зупинено провадження у справі № 300/7941/21 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у справі № 240/7411/21.
Ухвалою від 25.04.2024 поновлено провадження у справі № 300/7941/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання до вчинення дій.
Обставини справи, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 з 08.02.1986 по 10.11.1987 проходив військову службу в складі діючої армії в зоні бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан, де отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується копією військового квитка від 08.10.1985 за № НОМЕР_1 (а.с. 19-20), копією довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.11.2021 № 381 (а.с.15), копією архівної довідки Архіву військово-медичних документів від 29.03.2021 № 6/3/1-256(2) (а.с.14).
Згідно з довідкою МСЕК від 25.01.2006 серії МСЕ № 164867 позивачу з 25.07.2006 встановлено третю групу інвалідності вперше, причини: захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (а.с. 9).
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 097486 від 10.11.2010 проведено повторний огляд ОСОБА_1 та встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (а.с. 10).
Згідно з довідкою МСЕК від 21.12.2016 серії НОМЕР_2 проведено повторний огляд позивача та встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (а.с. 11).
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 231648 від 29.10.2020 проведено повторний огляд ОСОБА_1 та встановлено другу групу інвалідності з 27.10.2020, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку (а.с. 12).
Згідно з Витягом із протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця за № 72 від 29.04.2021, захворювання позивача підтверджені архівними довідками Центрального архіву філіалу (військово-медичних документів) м. Санкт-Петербург МО Російської Федерації № 6/3/1-256(1) від 29.03.2021 та № 6/3/1-256(2) від 29.03.2021: «Вірусний гепатит «А» жовтяничної форми, середнього ступеня важкості. Незміцнілий післяопераційний рубець лівої пахової ділянки після грижосічення», - захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 13).
18.08.2021 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 18.08.2021 та відповідними документами про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з набуттям другої групи інвалідності при виконанні обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії (а.с. 78).
Листом від 19.08.2021 № 9/1/3414 ІНФОРМАЦІЯ_1 направив документи ОСОБА_1 за належністю до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 77).
09.09.2021 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене пунктом 13 протоколу № 138 від 09.09.2021, про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги. Таке рішення мотивовано тим, що позивачу встановлено інвалідність понад трьохмісячний термін, а групу інвалідності ОСОБА_1 змінено у понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності (а.с. 74).
Листом від 27.09.2021 № 9/1/3837 ІНФОРМАЦІЯ_1 направив позивачу копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.09.2021 № 138 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги (а.с. 73).
Вважаючи протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, оформлене пунктом 13 протоколу № 138 від 09.09.2021, представник позивача звернулася з цим позовом до суду, в якому просить суд скасувати таке рішення відповідача та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу в разі настання 2 групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Релевантні джерела права у справі:
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 цього Закону № 2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту першого статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 6 пункту другого статті 16 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Стаття 16 в редакції Законів № 328-V від 03.11.2006, № 5040-VI від 04.07.2012; із змінами, внесеними згідно із Законами № 1774-VIII від 06.12.2016, № 2522-VIII від 06.09.2018.
Розмір одноразової грошової допомоги визначений статтею 16-2 Закону № 2011-ХІІ:
1. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
2. Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Відповідно до пункту четвертого статті 16-3 Закону №2011-ХІІ якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
У разі встановлення більшого ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках чи зміни його причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (крім випадків поранення, травми, контузії, каліцтва, отриманих у різний період часу, за якими виплата допомоги здійснюється окремо, без урахування раніше виплачених сум).
У разі якщо під час первинного огляду було встановлено ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках, а під час наступного огляду (переогляду) встановлено інвалідність, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, чи особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення з військової служби, здійснюється без урахування раніше виплачених сум допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності чи встановленням інвалідності.
Пункт 4 статті 16-3 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016.
Пунктом шостим статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Згідно з частиною десятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст), визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується:
1) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:
400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;
300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;
250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи;
2) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі:
Абзац перший підпункту 2 пункту 6 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 335 від 18.05.2017 - застосовується з 1 січня 2017 року\
120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;
90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;
70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи;
3) військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період строкової військової служби, проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі:
Абзац перший підпункту 3 пункту 6 в редакції Постанови КМ № 335 від 18.05.2017 - застосовується з 1 січня 2017 року; із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 334 від 17.04.2019\
120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;
90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;
70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Пунктом 8 Порядку № 975 визначено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Пункт 8 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ № 335 від 18.05.2017 - застосовується з 1 січня 2017 року.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та засвідчений в установленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи і про реєстрацію місця проживання (за наявності), військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства);
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, або особа, звільнена з військової служби, якому (якій) виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, подає уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - восьмому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку № 975 визначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Згідно з пунктом 15 Порядку № 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Суд виходить з таких мотивів при оцінці аргументів сторін та застосуванні норм права у спірних правовідносинах. Висновки суду:
З огляду на зміст рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене пунктом 13 протоколу № 138 від 09.09.2021, про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, таке рішення прийняте відповідачем у зв`язку з наявністю двох підстав для відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги: 1) інвалідність встановлена позивачу понад трьохмісячний термін після звільнення із служби; 2) групу інвалідності ОСОБА_1 змінено у понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.
Ключовим питанням для вирішення цієї справи є з`ясування наявності підстав для застосування положень законодавства, яке встановлює вищевказані трьохмісячний та дворічний терміни, до спірних правовідносин.
На час встановлення позивачу ІІI групи інвалідності 25.07.2006 стаття 16 Закону №2011-ХІІ була чинною в такій редакції:
«Військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України».
Також, підпунктом «б» пункту 6 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 488, встановлено, що НАСК «Оранта» виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), - у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 03.11.2006 № 328-V статтю 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції, яка діяла з 01.01.2007, та якою було введено поняття «одноразова грошова допомога».
Законом України від 04.07.2012 № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 01.01.2014 було доповнено статтями 16-1, 16-2, 16-3, 16-4.
При цьому, пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
В подальшому Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину четверту статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 499 від 28.05.2008 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».
Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Пунктом 3 вказаної постанови передбачено завершити виплату страхових сум за страховими випадками, що сталися до 1 січня 2007 року, відповідно до Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядку виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 488, а також одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року № 284.
З системного аналізу вказаних вище правових норм можна виснувати, що у разі встановлення особі інвалідності, що пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби, до 01 січня 2007 року, призначення та виплата такій особі страхових платежів здійснюється в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання таких платежів.
Такий висновок суд відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.05.2022 у справі № 140/133/19.
Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства не втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.
На зміну обсягу прав особи у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема на отримання одноразової грошової допомоги, може впливати настання обставин, з якими законодавство прямо пов`язує рівень соціального захисту, зокрема зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, що передбачено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.
Такий підхід відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 22 березня 2018 року у справі № 278/307/17, відповідно до якої законодавством визначені однакові умови для виплати військовослужбовцям як страхових сум, так і одноразової грошової допомоги. Обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Відтак, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Пунктами другим та шостим статті 16 Закону № 2011-XII, в редакції чинній з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року, було передбачено: 2) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України; 6) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.
З 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
«Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII було доповнено статтями 16-1, 16-2, 16-3, 16-4 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 № 5040-VI. Цей Закон набрав чинності 01.01.2014 і застосовується до правовідносин, що виникли після 01.01.2014.
Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII у редакції, що діяла з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.
Окрім того, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.
Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців.
(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;
(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком, після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, застосовуються починаючи з 01.01.2014;
(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).».
Подібні правовідносини були предметом розгляду також у справі № 1.380.2019.006957. У постанові Верховного Суду від 02.12.2020, прийнятій у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, Суд дійшов такого правового висновку щодо застосування статті 16-3 Закону № 2011-XII:
«… дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту рішення компетентного органу (МСЕК), яким вперше встановлено ступінь ушкодження здоров`я особи (незалежно від його виду: інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності), внаслідок травми або захворювання».
Застосовуючи вищевказані положення до конкретних обставин цієї справи, суд зазначає, що вперше ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, - 25.07.2006, тобто в період, коли були чинними редакції статті 16 Закону № 2011-ХІІ та підпункт «б» пункту 6 Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 488, які не встановлювали обмежень щодо трьохмісячного терміну після звільнення із служби для встановлення інвалідності та дворічного терміну зміни групи інвалідності після встановлення первинної групи інвалідності.
Так, обмеження щодо трьохмісячного терміну після звільнення із служби для встановлення інвалідності запроваджено з 01.01.2014 на підставі Закону України від 04.07.2012 № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», яким Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 01.01.2014 доповнено статтями 16-1, 16-2, 16-3, 16-4.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
З огляду на те, що право на виплату одноразової грошової допомоги виникає з моменту встановлення інвалідності, станом на дату встановлено ОСОБА_1 саме третьої групи інвалідності - 25.07.2006, не існувало таких умов для отримання одноразової грошової допомоги, як трьохмісячний термін після звільнення із служби для встановлення інвалідності, та дворічний термін зміни групи інвалідності після встановлення первинної групи інвалідності. Отже, з 25.07.2006, тобто з дати встановлення інвалідності, у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги саме як інваліду ІІІ групи.
Проте суд звертає увагу на те, що в спірному випадку позивач подав заяву від 18.08.2021 про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з набуттям не третьої, а другої групи інвалідності (а.с. 78). Однак на момент встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності (29.10.2020) минулу більше трьох місяців з моменту звільнення позивача з строкової військової служби (10.11.1987) та більше двох років з моменту первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності (25.07.2006). Водночас, станом на час встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності - 27.10.2020, чинне законодавство уже передбачало дотримання таких обов`язкових умов для отримання одноразової грошової допомоги, як встановлення інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби (підпункт 6 пункту другого статті 16 Закону № 2011-ХІІ), та зміна групи інвалідності в межах дворічного строку після первинного встановлення інвалідності (пункт 8 Порядку № 975).
Щодо рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022, згідно якого положення пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визнано такими, що не відповідають Конституції України, то в спірному випадку таке рішення не впливає на висновки суду в цій справі, оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами в період чинності вказаної норми Закону. В постанові від 21 березня 2023 у справі № 240/7411/21 Верховний Суд виснував, що зважаючи на пряму дію рішення Конституційного Суду України в часі, поширення висловленої у такому рішенні юридичної позиції на відносини, що виникли до дня ухвалення цього рішення, суперечить частині другій статті 152 Конституції України. Лише спірні відносини, що виникли після 06.04.2022, повинні вирішувати з урахуванням цього рішення Конституційного Суду України.
Таким чином статтею 16 Закону № 2011-ХІІ та пунктом 8 Порядку № 975, які діяли на час встановлення позивачу другої групи інвалідності, не передбачено можливості отримання одноразової допомоги колишньому військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності певної групи після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби та зміни групи інвалідності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку про те, що рішення Комісії Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги в разі настання ІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, оформлене пунктом 13 протоколу № 138 від 09.09.2021, є підставним та обгрунтованим. Суд також не встановив обставин, які б свідчили про невідповідність вказаного рішення відповідача іншим критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України.
Таким чином, слід повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання до вчинення дій.
Сторони не понесли судових витрат у справі.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання до вчинення дій.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Міністерство оборони України, ідентифікаційний код 00034022, проспект Повітрофлотський, 6, місто Київ, 03168.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.