Справа № 280/393/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Справа № 280/393/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Шаповалова Б.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Баришнікова А.Г.,

представника відповідача Подлєсних О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Баришнікова Андрія Григоровича (вул. Залізнична, буд. 22, м. Запоріжжя, 69063), до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач), в особі представника адвоката Баришнікова Андрія Григоровича, до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ №331 від 04 грудня 2023 р, підписаний командиром відповідача (з основної діяльності) (в частині, яка стосується прав та законних інтересів позивача) щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана» (пункт 2 наказу) та покладання на нього повної матеріальної відповідальності у розмірі 173 484,90 грн (пункт 3 наказу).

Крім того, просить: розглянути справу в порядку загального позовного провадження, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі судові витрати по справі.

Також до позову було додане клопотання про витребування додаткових доказів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вважає оскаржуваний наказ незаконним, прийнятим без врахування всіх обставин службових взаємовідносин. Зазначає про порушення порядку проведення службового розслідування, за наслідками якого прийнятий оскаржуваний наказ. Просить скасувати оскаржуваний наказ у відповідній частині, яка стосується позивача.

Ухвалою від 15.01.2024 у справі відкрите загальне позовне провадження, підготовче засідання призначене на 13.02.2024.

29.01.2024 засобами системи «Електронний суд» від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому він виклав встановлені в ході службового розслідування обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу. Зазначає про невідповідність тверджень позивача, наведених в позові, дійсним обставинам справи, та правомірність оскаржуваного наказу. Просить відмовити у задоволенні позову.

29.01.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він навів свої доводи щодо недоведеності провини позивача.

Також від представника позивача надійшло клопотання про участь позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої просить доручити Пирятинському районному суду Полтавської області.

Ухвалою від 31.01.2024 у задоволенні клопотання позивача про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції було відмовлено.

05.02.2024 та 13.02.2024 від позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких позивач виклав свої доводи щодо відсутності з його боку порушень щодо яких прийнятий оскаржуваний наказ.

13.02.2024 від позивача до суду надійшли заява про долучення додаткових доказів та про витребування додаткових доказів.

Ухвалою від 13.02.2024 від відповідача витребувані додаткові докази.

Протокольною ухвалою від 13.02.2024 у підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 11.03.2024.

21.02.2024 від відповідача до суду надійшли витребувані докази.

05.03.2024 від позивача до суду надійшла заява про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

07.03.2024 засобами системи «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла заява про попередній розрахунок витрат позивача на правничу допомогу.

08.03.2024 засобами системи «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про необґрунтованість заяви представника позивача про попередній розрахунок витрат позивача на правничу допомогу.

11.03.2024 засобами системи «Електронний суд» від представника позивача та від позивача надійшли заяви про розподіл судових витрат.

Протокольною ухвалою від 11.03.2024 було закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 20.03.2024.

У судовому засіданні 20.03.2024 оголошувалась перерва до 26.03.2024 для отримання від відповідача нормативних актів, якими обґрунтований оскаржуваний наказ.

У судовому засіданні 26.06.2024 представником відповідача були надані суду нормативні акти, якими обґрунтований оскаржуваний наказ, а також наказ відповідача від 05.09.2024 №289 із актом позапланової інвентаризації військового майна та перевірки служб логістичного забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 , затверджений 21.09.2023.

У судовому засіданні 26.06.2024 оголошувалась перерва до 03.04.2024.

29.03.2024 засобами системи «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, а від представника відповідача заперечення проти цієї заяви.

Ухвалою від 01.04.2024 у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено.

04.04.2024 від позивача до суду надійшло клопотання про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

Протокольною ухвалою від 03.04.2024 у судовому засіданні оголошувалась перерва до 11.04.2024.

10.04.2024 засобами системи «Електронний суд» від представника відповідача надійшов розрахунок завданої позивачем шкоди.

В ході розгляду справи по суті позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні 11.04.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.

Позивач є військовослужбовцем та з грудня 2022 року по листопад 2023 року був командиром Військової частини НОМЕР_2 .

Сторонами визнається, що штатом військової частини НОМЕР_2 в період 2023 року було передбачено утримувати 5 одиниць легкових автомобілів та 2 одиниці вантажних автомобілів).

Пунктами 37, 38 наказу позивача від 05.02.2023 №8 (з основної діяльності) позаштатним начальником автомобільної служби ВЧ НОМЕР_2 було призначено командира взводу забезпечення, позаштатним начальником служби ПММ призначено старшого техніка. Доказів доведення до відповідальних осіб зазначеного наказу матеріали справи не містять.

На підставі наказів позивача було введено в експлуатацію наступну автомобільну техніку:

автофургон малотоннажний ГАЗ-2705, військовий номер НОМЕР_3 , наказом від 16.01.2023 №6;

легковий автомобіль ВАЗ-21214, військовий номер НОМЕР_4 , наказом від 16.01.2023 №7;

автофургон малотоннажний Peugeot Partner, військовий номер НОМЕР_5 , наказ від 16.01.2023 №8;

легковий автомобіль УАЗ-3151, військовий номер НОМЕР_6 , наказом від 16.01.2023 №9;

легковий автомобіль Chevrolet Niva, військовий номер НОМЕР_7 , наказом від 16.01.2023 №10;

легковий автомобіль Mitsubishi L200, військовий номер НОМЕР_8 , наказом від 21.02.2023 №3;

легковий автомобіль ВАЗ-212140, військовий номер НОМЕР_9 , наказом від 13.03.2023 №7.

Після цього за наказами позивача було введено в експлуатацію наступну автомобільну техніку:

легковий автомобіль Honda CR-V, військовий номер НОМЕР_10 , наказом від 15.03.2023 №8;

легковий автомобіль ВАЗ-212140, військовий номер НОМЕР_11 , наказом від 15.03.2023 №9;

легковий автомобіль ЗАЗ Sens, військовий номер НОМЕР_12 , наказом від 15.03.2023 №10;

легковий автомобіль УАЗ-3151, військовий номер НОМЕР_13 , наказом від 08.07.2023 №19.

Відповідно до наказу від 07.05.2023 №136, на підставі бойового розпорядження відповідача від 19.04.2023, позивач з 07.05.2023 вибув в район виконання службових (бойових) завдань.

Наказом відповідача від 05.09.2023 №289 (з адміністративно-господарської діяльності) на підставі рапорту старшого офіцера фінансово-економічного відділу Військової частини НОМЕР_1 було призначено службову перевірку по фактам правопорушень за напрямками діяльності служби пально-мастильних матеріалів, автомобільної служби та кадрової роботи, організації діяльності всіх служб логістичного забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 в період з 07 по 20 вересня 2023 року.

На виконання наказу відповідача від 05.09.2023 №289 був складений акт позапланової інвентаризації військового майна та перевірки служб логістичного забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 (далі Акт позапланової інвентаризації).

В п. 6.2 Акту позапланової інвентаризації зазначено наступне:

«Військова частина НОМЕР_2 знаходиться на забезпеченні у військовій частині НОМЕР_14 . Облік майна автомобільної служби заведений, але ведеться з порушеннями вимог наказу МОУ від 17.08.2017 №440 (Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України).

В ході перевірки експлуатації та утримання автомобільної та спеціальної техніки військової частини НОМЕР_2 встановлено, що за штатом передбачено легкові автомобілі 5 од., бортові автомобілі 2 од., авторемонтна майстерня МТО-АТ (ЗІЛ-131) 1 од., спеціальні автомобілі типу П-390П, П-391А, П-391-П) 10 од., електроагрегат ЕСБ-4 1 од.

В наявності перебуває автомобільна техніка в кількості 11 од. (легкові автомобілі 9 од., автофургони малотоннажні 2 од.), які можливо використовувати на штатних місцях автомобільної техніки військової частини НОМЕР_2 , а саме: легкові автомобілі 5 од., бортові автомобілі 2 од. Відповідно 4 од. було отримано безпідставно, позаштатно, згідно вимог наказу Міністерства оборони України від 12.09.2002 №219 «Керівництво з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України» п. 3.3 Використання позаштатних машин забороняється. Позаштатні машини, які рахуються за військовою частиною, мають бути обслужені, законсервовані і поставлені на тривале зберігання.

Автомобільну техніку згідно наказів командира військової частини НОМЕР_2 було введено в експлуатацію, а саме:

автофургон малотоннажний ГАЗ-2705, шасі № НОМЕР_15 , військовий номер НОМЕР_3 наказ від 16.01.2023 №6;

легковий автомобіль ВАЗ-21214, шасі № НОМЕР_16 , військовий номер НОМЕР_4 наказ від 16.01.2023 №7;

автофургон малотоннажний Peugeot Partner, шасі № НОМЕР_17 , військовий номер НОМЕР_5 наказ від 16.01.2023 №8;

легковий автомобіль УАЗ-3151, шасі № НОМЕР_18 , військовий номер НОМЕР_6 наказ від 16.01.2023 №9;

легковий автомобіль Chevrolet Niva, шасі № НОМЕР_19 , військовий номер НОМЕР_7 наказ від 16.01.2023 №10;

легковий автомобіль Mitsubishi L200, шасі № НОМЕР_20 , військовий номер НОМЕР_8 наказ від 21.02.2023 №3;

легковий автомобіль ВАЗ-212140, шасі № НОМЕР_21 , військовий номер НОМЕР_9 наказ від 13.03.2023 №7.

Таким чином передбачену штатом автомобільну техніку (легкові та вантажні автомобілі) було укомплектовано на 100%.

Після цього безпідставно за наказами командира військової частини НОМЕР_2 було введено в експлуатацію наступну автомобільну техніку:

легковий автомобіль Honda CR-V, шасі № НОМЕР_22 , військовий номер НОМЕР_10 наказ від 15.03.2023 №8;

легковий автомобіль ВАЗ-212140, шасі № НОМЕР_23 , військовий номер НОМЕР_11 наказ від 15.03.2023 №9;

легковий автомобіль ЗАЗ Sens, шасі № НОМЕР_24 , військовий номер НОМЕР_12 наказ від 15.03.2023 №10;

легковий автомобіль УАЗ-3151, шасі № НОМЕР_25 , військовий номер НОМЕР_13 наказ від 08.07.2023 №19.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2023 №5 «Про закріплення автомобільної техніки за підрозділами та водіями» закріплено 8 од. автомобільної техніки з наявних 17 од., інша техніка наказами про закріплення за підрозділами не проводилась. Окремо слід зазначити, що в наказі командира військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2023 №5 п. 2 визначено закріпити за станцією ФПЗ «Б» легкові автомобілі УАЗ-3151 військовий номер НОМЕР_6 та Chevrolet Niva військовий номер НОМЕР_7 при штатній потребі 1 од. автомобільної техніки та відсутності можливості заміни за рахунок інших зразків.

Паркова документація з експлуатації техніки ведеться в пункті постійної дислокації з порушенням, а саме: книги не зареєстровані, ведуться з помилками та виправленнями. Техніка в районах виконання завдань експлуатується без паркової документації, без наряду на вихід машин, лише за шляховими листами.

При проведення огляду техніки встановлено, що фактична кількість та номерні дані автомобільної техніки відповідають даним первинних документів та паспортів автомобілів, технічні талони машин в наявності.

При перевірці автомобільної техніки виявлені наступні недоліки:

на автомобілях ГАЗ-66 військовий номер НОМЕР_26 , ГАЗ-66 військовий номер НОМЕР_27 , УАЗ-3151 військовий номер НОМЕР_13 спідометри не справні;

на автомобілі Chevrolet Niva військовий номер НОМЕР_7 показники спідометра 406691 км, в шляховому листі записано показники спідометра 404288 км;

на автомобілі ВАЗ-21214 військовий номер НОМЕР_11 показники спідометра 268314 км, в шляховому листі записано показники спідометра 268166 км

на автомобілі Mitsubishi L200 військовий номер НОМЕР_8 показники спідометра НОМЕР_28 , в шляховому листі записано показники спідометра 10769 км;

легковий автомобіль Honda CR-V військовий номер НОМЕР_10 знаходиться в технічно не справному стані, двигун демонтований та розібраний, має пошкодження масляного піддона двигуна (виламаний фрагмент), пошкодження внутрішніх конструктивних елементів передньої кришки двигуна, цепу та шестерень газорозподільного механізму. Службового розслідування з встановлення причин виходу з ладу та встановлення винних осіб не має.

В ході перевірки виявлено ризики втрати військового майна на загальну суму 110 800,00 грн, а саме:

на автофургон Peugeot Partner військовий номер НОМЕР_29 був безпідставно встановлений двигун, який було передано у військову частину НОМЕР_2 виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської обл. за актом №4 від 02.08.2023. Зазначений двигун не поставлений на облік як за службою забезпечення, так й на бухгалтерський облік, що створює ризики втрати військового майна на загальну суму 34 800,00 грн;

автомобільні шини 12.00х18 4 од. ГАЗ-66 в/н НОМЕР_27 (згідно паспортних даних ІІ категорії, 2020 року виготовлення, встановлені 31.08.2022) було безпідставно переставлено на ГАЗ-66 в/н НОМЕР_30 (згідно паспортних даних V категорії), що створює ризик втрати військового майна на загальну суму 76 000,00 грн.

Системної роботи з організації обліку автомобільної та спеціальної техніки не налагоджено, в книзі обліку наявності та руху автомобільної техніки (додаток 46) не внесено ПБШ ИАПЗ-755 зав. №86302, в графі «рахується в підрозділах» за більшість зразків записи відсутні, що свідчить про відсутність звірок з підрозділами. На деякі зразки зроблені записи про передачу техніки в підрозділ, але передача здійснювалась за накладними, а не за актами прийому-передачі основних засобів зі складанням актів технічного стану. В книзі обліку за номерами і закріплення озброєння, військової техніки та іншого військового майна (додаток 47) внесено 6 од. техніки з наявних 19 од. Водії, які експлуатують техніку в більшості випадків не відповідають визначеним в наказах по закріпленню техніки, деякі закріплені за машинами водії виключені зі списків частини. Паспорти на автомобілі не ведуться, закріплені за машинами водії частково не внесені, підписи про отримання ними машин відсутні, напрацювання машин в паспорти не внесені.

Таким чином, облік та експлуатація автомобільної техніки у військовій частині НОМЕР_2 організовано з порушенням вимог наказу МОУ від 12.09.2002 №219 «Керівництво з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України, вимог наказу МОУ від 17.08.2017 №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна в ЗСУ», наказу МОУ від 16.07.1997 №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», що сприяло виникненню безпідставної та безконтрольної експлуатації автомобільної техніки, порушень правил експлуатації, обслуговування та ремонту, створює ризики передчасного виходу з ладу машин, втрат та нестач матеріальних засобів».

В п. 7.3 Акту позапланової інвентаризації зазначено наступне:

«Військова частина НОМЕР_2 знаходиться на забезпеченні у військовій частині НОМЕР_31 . Облік майна служби ПММ заведений, але ведеться з порушеннями керівних документів, щомісячні звірки з військовою частиною, де перебуває на забезпеченні не проводяться всупереч наказу МОУ від. 17.08.2017 №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у ЗСУ».

В ході роботи комісією встановлено, що облікові дані майна служби ПММ військової частини НОМЕР_2 не відповідають обліковим даним за бухгалтерським обліком військової частини НОМЕР_31 , що створює передумову, ризик втрати військового майна на загальну суму 380 181,31 грн. При перевірці фактичної наявності майна служби ПММ складом внутрішньо-перевірочною комісії було складено протокол від 13.09.2023 про нестачу майна служби ПММ.

Отже, грубе порушення вимог наказу МОУ від 17.08.2017 №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у ЗСУ», наказу МОУ від 16.07.1997 №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» (зі змінами) призвели до несвоєчасного списання паливо-мастильних матеріалів, подання звітності та порушення ведення обліку служби ПММ, що створило ризики втрати військового майна на загальну суму 626 763,32 грн (протокол доданий до акту) що унеможливлює здійснити об`єктивну перевірку фактичної наявності майна служби ПММ військової частини НОМЕР_2 . Для вирішення ситуації, що склалась, є необхідність надати термін для приведення документації за зазначеною службою у відповідність до вимог наказу МОУ від 17.08.2017 №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у ЗСУ» та наказу МОУ від 16.07.1997 №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» (зі змінами), провести звірку з фінансово-економічною службою частини забезпечення. Після приведення обліку у відповідність до керівних документів, призначити комісію для перевірки господарської діяльності служби ПММ».

В додатку до Акту позапланової інвентаризації зазначено, що в ході проведення інвентаризації у військовій частині НОМЕР_2 , додатково було встановлено:

…

штатом військової частини НОМЕР_2 передбачена менша кількість автомобілів ніж є в наявності;

автомобілі, які є в наявності та виведені поза штат, не законсервовані, не опломбовані та періодично використовуються у господарській діяльності військової частини НОМЕР_2 ;

…

автомобіль Honda CR-V знаходиться в пошкодженому стані (пошкодження двигуна). В актах технічного стану зазначено, що автомобіль знаходиться в задовільному стані. Автомобілем користувався виключно підполковник ОСОБА_1 (пояснення військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 );

списання паливо-мастильних матеріалів оформлювалось на автомобілі, які не здійснювали маршрути та закріплені за станцією А та Б (ГАЗ-66 2 од., Mitsubishi L200, Honda CR-V останні використовувались виключно підполковником ОСОБА_1 пояснення військовослужбовців ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ).

За попередньою оцінкою збитки завдані державі можуть сягнути понад 500 тис. грн.

Пропозиції комісії щодо виявлених порушень: проведення службових розслідувань, встановлення винних осіб, притягнення до відповідальності, стягнення на користь держави завданих збитків.

Позивач погодився з висновками комісії, про що свідчить його підпис у Акті позапланової інвентаризації.

Пунктом 2 наказу відповідача від 21.09.2023 №314 (з адміністративно-господарської діяльності) за недбале виконання функціональних обов`язків з контролю збереження і правильного використання військової техніки, витрати пального і інших матеріальних засобів, порушення вимог абзацу 1, 2 статті 58, абзаців 4, 7, 8 статті 59 розділу ІІ, статті 66, абзаців 3, 9, 15, 22, 29 статті 67 розділу ІІІ Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на позивача накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана».

В ході судового розгляду позивач зазначив, що не оскаржував наказ відповідача від 21.09.2023 №314.

28.09.2023 до відповідача надійшла доповідна записка голови вищезазначеної комісії за наслідками службової перевірки, в якій для уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного правопорушення, за фактом якої проведено службову перевірку та ступеня вини командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 , а також причини завдання шкоди, її розміру, запропоновано призначити службове розслідування.

Наказом відповідача від 29.10.2023 №371 (з адміністративно-господарської діяльності) було призначене службове розслідування за фактом незаконного використання автомобільної техніки командиром військової частини НОМЕР_2 (позивачем) та безпідставного списання пально-мастильних матеріалів посадовими особами військової частини НОМЕР_2 , визначено склад такої комісії та визначено термін подання акту службового розслідування - до 15.11.2023.

Наказом відповідача від 16.11.2023 №404 (з адміністративно-господарської діяльності) було продовжено до 04.12.2023 службове розслідування.

Наказом відповідача від 06.11.2023 №221 (по особовому складу) позивача звільнено з займаної посади і призначено до Військової частини НОМЕР_32 офіцером резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу.

В період з 29.10.2023 по 03.12.2023 було проведене службове розслідування, призначене наказом відповідача від 29.10.2023 №371, за наслідками якого складено Акт службового розслідування.

Актом службового розслідування підтверджені раніше встановлені службовою перевіркою факти використання у військовій частині НОМЕР_2 позаштатної автомобільної техніки, безпідставного списання пального на таку техніку, виведення з ладу автомобіля Honda CR-V, незаконне списання пального з метою привласнення та передачі іншим стороннім особам.

Наказом відповідача від 04.12.2023 №331 (з основної діяльності) було:

завершено службове розслідування, призначене наказом відповідача від 29.10.2023 №371 (п. 1);

за порушення вимог статей 16, 36, 58, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 1.10, 2,4 Керівництва з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.09.2002 №219, пунктів 2.1, 2.5, 3.3, 3.40 Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.12.2016 №678, пункту 2.20 Положення по підготовці водіїв та інших фахівців автомобільної служби у Збройних Силах України та допуску їх до керування транспортними засобами, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.01.1997 №5, пунктів 2.3, 3.1.3, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300, у відповідності до статей 45, 56 Дисциплінарного статуту ЗС України позивачу оголошено сувору догану (п. 2);

відповідно до статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму завданої шкоди у розмірі 173 484, 90 гривень, до якої включено: 38 400,00 гривень за шкоду завдану незаконним використанням військового та іншого майна, що призвело до його пошкодження, а саме виводу з ладу двигуна автомобіля HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 ; 91986,10 гривень за шкоду завдану незаконним використанням військового майна, а саме експлуатацію позаштатної автомобільної техніки, що призвело до безпідставного використання пального; 43 158,80 гривень в солідарному порядку (172 635,20 / 4) за шкоду завдану державі у зв`язку з незаконним списанням пального, яке в подальшому було привласнено та передано третім особам з метою отримання прибутку (п. 3).

З оскаржуваним наказом позивача було ознайомлено 11.12.2023 (т. 1 а.с. 19).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 14.12.2023 №366 (по стройовій частині) з 14.12.2024 позивача виключено зі списків військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення.

Вважаючи оскаржуваний наказ протиправним позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд виходить з наступного.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі ДС ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999№551-XIV, визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно ст. 3 ДС ЗСУ військова дисципліна досягається шляхом (крім іншого):

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку.

Відповідно до ст. 4 ДС ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця (крім іншого) додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Статтею 5 ДС ЗСУ визначено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Абзацами 1, 2 статті 6 ДС ЗСУ визначено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Статтею 45 ДС ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 48 ДС ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно зі ст. 56 ДС ЗСУ командир корпусу, командувач військ оперативного командування, командувач виду, окремого роду військ (сил) Збройних Сил України має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до підполковника включно) статті 48 цього Статуту.

За приписами ст.ст. 83-87 ДС ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Статтею 88 ДС ЗСУ визначено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ст. 91 ДС ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Судом встановлено, що наказом відповідача від 21.09.2023 №314 (з адміністративно-господарської діяльності) за недбале виконання функціональних обов`язків з контролю збереження і правильного використання військової техніки, витрати пального і інших матеріальних засобів, порушення вимог абзацу 1, 2 статті 58, абзаців 4, 7, 8 статті 59 розділу ІІ, статті 66, абзаців 3, 9, 15, 22, 29 статті 67 розділу ІІІ Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на позивача накладено дисциплінарне стягнення «Сувора догана». Цей наказ позивачем не оскаржувався та був чинним станом на дату прийняття оскаржуваного у цій справі наказу відповідача.

Оскаржуваним наказом від 04.12.2023 №331 (з основної діяльності) за порушення вимог статей 16, 36, 58, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 1.10, 2,4 Керівництва з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.09.2002 №219, пунктів 2.1, 2.5, 3.3, 3.40 Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.12.2016 №678, пункту 2.20 Положення по підготовці водіїв та інших фахівців автомобільної служби у Збройних Силах України та допуску їх до керування транспортними засобами, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.01.1997 №5, пунктів 2.3, 3.1.3, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300, у відповідності до статей 45, 56 Дисциплінарного статуту ЗС України позивачу оголошено сувору догану (п. 2).

Сторонами визнається той факт, що для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за наказом відповідача від 21.09.2023 №314 та за наказом відповідача від 04.12.2023 №331 відбулось з приводу одного й того саме правопорушення, яке в оскаржуваному наказі було лише більш конкретизоване.

Відповідно суд констатує, що пункт 2 оскаржуваного наказу щодо накладання на позивача дисциплінарного стягнення у виді суворої догани прийнятий із порушенням приписів ст. 91 ДС ЗСУ, оскільки за це саме правопорушення позивача вже було притягнуто до такого саме виду дисциплінарної відповідальності наказом відповідача від 21.09.2023 №314.

Отже, суд констатує протиправність п. 2 оскаржуваного наказу.

Щодо процедури службового розслідування суд зазначає наступне.

За приписами п. 7 розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі Порядок №608), службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 визначено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Згідно з п.п. 1-3 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право:

запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування);

отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані);

з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування;

за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді;

ознайомлюватися з необхідними документами, за потреби - знімати з них (отримувати) копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України;

проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням:

предмета огляду та його стислого опису;

часу, дати, місця (населеного пункту) огляду;

посади, військового звання, прізвища та імені особи, яка складає документ;

військового звання, прізвища та імені посадової (службової) особи, яка бере участь у службовому розслідуванні (за необхідності);

прізвища, імені, по батькові та фактичної адреси проживання двох присутніх осіб;

фактичного місцезнаходження військової частини, установи, підприємства тощо;

місця складання документа (номер службового кабінету або іншого приміщення);

у разі використання технічних (відео-, фото- або аудіо-) засобів - цифрового пристрою, його назви, моделі;

підписів присутніх осіб на кожному аркуші та їх прізвищ, ініціалів, підписів на останньому аркуші;

підпису особи, яка склала акт огляду, на останньому аркуші.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

знати підстави проведення службового розслідування;

бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідно до п.п. 1-6 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктами 1, 6 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

З аналізу норм Порядку №608 вбачається, що службове розслідування має такі стадії: призначення службового розслідування, його проведення та оформлення, прийняття рішення за наслідками службового розслідування.

Суд зазначає, що наказ про призначення службового розслідування та наказ за наслідками службового розслідування прийнятий безпосереднім начальником позивача, тобто безпосередній начальник позивача приймав участь у такому розслідуванні шляхом видання відповідних наказів, тому доводи позивача про неприйняття участі його безпосереднім начальником у службовому розслідуванні є очевидно безпідставними.

Доводи позивача про те, що йому не було роз`яснено підстави проведення службового розслідування, його права та обов`язки спростовуються його письмовими поясненнями, наданими 24.11.2023, з яких вбачається обізнаність позивача з підставами проведення службового розслідування, зі своїми правами та обов`язками.

Твердження позивача про порушення вимог розділу IV Порядку №608 в частині необхідності зазначення в оскаржуваному наказі інформації про виявлення (з`ясування) обставин, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлення обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, є необґрунтованим, оскільки ані розділом IV, ані іншими нормами Порядку №608 не передбачено таких вимог до службового розслідування.

Щодо посилань позивача на відсутність в Акті службового розслідування посилань на первинні бухгалтерські документи, суд зазначає, що в силу вимог п. 7 розділу І Порядку №608 дане службового розслідування має відбуватися із дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

За приписами ч. 6 ст. 8 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 №160-ІХ (далі Закон №160) за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Отже, ані Порядком №608, ані Законом №160 не вимагається посилань в Акті службового розслідування на первинні бухгалтерські документи, натомість вимагається долучення до такого Акту довідки про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності, яка і була долучена до Акту службового розслідування.

Щодо доводів позивача про неврахування під час службового розслідування наданих позивачем письмових пояснень військовослужбовців, які не були опитані в ході цього розслідування, суд зазначає, що пунктом 3 розділу IV Порядку №608 визначені права військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування. Матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення позивача до комісії із будь-якими зауваженнями, заявами, пропозиціями щодо витребування чи долучення будь-яких нових документів, опитування будь-яких військовослужбовців тощо, натомість з письмових пояснень, наданих 24.11.2023, з яких вбачається обізнаність позивача зі своїми правами та обов`язками.

Позивач в рамках проведення службового розслідування не був наділений правом самостійно опитувати інших військовослужбовців щодо предмету службового розслідування. Він був вправі клопотати перед комісією з службового розслідування про додаткове опитування осіб, яким відомі обставини, що стосуються правопорушення, чого позивачем зроблено не було.

Позивачем до своїх письмових пояснень від 24.11.2023 було долучено пояснення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Дані пояснення були долучені до матеріалів службового розслідування.

Отже, доводи позивача щодо порушення порядку проведення службового розслідування є необґрунтованими.

Щодо виявлених в ході службового розслідування правопорушень судом встановлено наступне.

В обґрунтування вчинених позивачем правопорушення відповідача посилається на приписи статей 16, 36, 58, 59, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України, пунктів 1.10, 2.4 Керівництва з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.09.2002 №219, пунктів 2.1, 2.5, 3.3, 3.40 Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.12.2016 №678, пункту 2.20 Положення по підготовці водіїв та інших фахівців автомобільної служби у Збройних Силах України та допуску їх до керування транспортними засобами, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.01.1997 №5, пунктів 2.3, 3.1.3, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300.

За приписами ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Силу України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 36 Статуту внутрішньої служби визначено, що командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Відповідно до ст. 58 Статуту внутрішньої служби командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 59 Статуту внутрішньої служби визначено, що командир (начальник) зобов`язаний:

знати, дотримуватися особисто та вимагати від особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права;

планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;

негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;

знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;

організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази;

постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки;

завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;

встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;

показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;

постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;

проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);

виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);

знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;

організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту;

організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;

здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків;

не допускати до участі у бойових діях військовослужбовців з числа призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які не пройшли курс базової загальновійськової підготовки або не мають бойового досвіду;

особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військових навчальних закладів;

організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів;

контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі);

вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ;

організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;

під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю;

вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Відповідно до пункту 1.10 Керівництва з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.09.2002 №219, машини, які прибувають у військову частину на штатне укомплектування, вводяться в експлуатацію наказом командира військової частини.

В наказі вказуються тип, марка, штатне призначення машини, в який підрозділ та в яку групу експлуатації зараховується, присвоєний машині номерний знак, номер шасі (корпусу), двигуна та прізвище водія, за яким вона закріплюється.

У випадку, коли штатом військової частини (установи) не передбачено утримання посади водія, наказом командира (начальника) військової частини (установи) штатні легкові автомобілі закріплюються за тими службовими особами, діяльність яких вони забезпечують, з правом керування ними.

Номер наказу про введення машини в експлуатацію і прізвище водія заносяться в паспорт (формуляр) машини.

До видачі наказу про введення машини в експлуатацію її використання забороняється.

Згідно з п. 2.4 Керівництва з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.09.2002 №219, рішення на використання машин в кожному випадку приймається командиром військової частини. Воно оформляється у вигляді затвердженого ним Наряду на використання машин (додаток 2 до Керівництва) або у виняткових випадках дозволом з надписом у дорожньому листі.

Крім того, п. 2.7 Керівництва з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.09.2002 №219, визначено, що в мирний час забороняється використання машин: позаштатних та тих, що використали ліміт моторесурсів; легкових з метою, не пов`язаною із службовою діяльністю; вантажних та спеціальних замість легкових; бойових та стройових з метою, не пов`язаною з бойовою підготовкою військової частини; несправних, які не пройшли технічне обслуговування та не забезпечують безпеки руху (роботи); для виконання робіт, що викликають перевантаження машини; у разі заправлення машин пальним, змащувальними та іншими експлуатаційними матеріалами, які не відповідають нормативно-технічній документації.

Пунктом 2.8 зазначеного Керівництва визначено, що у воєнний час порядок використання машин встановлюється головнокомандувачем виду Збройних Сил України.

Згідно п. 2.1 Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.12.2016 №678 (далі Інструкція №678), командирами, начальниками родів військ та служб військових частин систематично повинна проводитися робота щодо роз`яснення особовому складу керівних документів стосовно ефективного використання машин, їх безаварійної експлуатації, економії та збереження пального.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції №678 основними заходами щодо економії моторесурсів та пального є:

дотримання норм і правил експлуатації автомобільної техніки, визначених у інструкціях з експлуатації зразків техніки;

створення необхідних умов для зберігання, технічного обслуговування та ремонту машин;

підвищення технічного діагностування їх стану, недопущення випадків використання несправних машин та тих, на яких не проведено технічне обслуговування;

застосування всесезонних сортів пального, а за їх відсутності забезпечення своєчасного переходу на зимові та літні сорти пального;

дотримання порядку заправки машин після повернення їх у парк, забезпечення механізованої заправки пальним, герметизація засобів заправки, впровадження централізованої системи змащування машин на пунктах технічного обслуговування та ремонту, авторемонтних заводів;

забезпечення систематичного контролю за справністю, опломбуванням і правильністю показів спідометрів;

скорочення часу роботи машин у парках, на стоянках машин, у ході навчань, стрільб, польотів, бойового чергування, при виконанні перевезення матеріальних засобів тощо;

використання машин на найбільш економічних режимах роботи двигунів;

недопущення використання при проведенні тренувань і занять тягових двигунів автомобільних базових шасі для забезпечення роботи спеціального обладнання при наявності автономного джерела живлення або використання для цієї мети зовнішнього джерела струму;

правильна організація внутрішньої служби у парках, обладнання стоянок машин засобами підігріву двигунів у зимовий час;

знання та здійснення особовим складом, пов`язаним з експлуатацією машин, заходів, що забезпечують економне витрачання моторесурсів та пального;

підвищення рівня практичних навичок офіцерського, старшинського та сержантського складу, водіїв та інших фахівців автомобільної служби у військових частинах щодо економного витрачання пального при технічного обслуговуванні та водінні машин;

постійне удосконалення навчально-матеріальної бази, раціональне використання навчальних автомобілів, автомобільних тренажерів, експонатів та інших технічних засобів під час навчання, поєднання практичного водіння машин, під час стажування водіїв, з виконанням заходів господарської діяльності;

пропаганда та широке розповсюдження практичного досвіду кращих водіїв, підрозділів та військових частин щодо економії пального.

Пунктом 3.3 Інструкції №678 визначено, що використання позаштатних машин забороняється. Позаштатні машини, які числяться за військовою частиною, мають бути обслужені, законсервовані і поставлені на тривале зберігання.

Згідно з п. 3.40 Інструкції №678 робота машин у процесі використання підтверджується записами у дорожньому листі. Після кожної поїздки або в день повернення машини водієм заповнюється розділ ІІ «Робота машини». Старший машини (особа, у чиє розпорядження виділяється машина) у графі 14 дорожнього листа робить запис про показання спідометра, час і місце відпуску машин та ставить особистий підпис. Якщо використання машини доручалось водію, запис у дорожньому листі про її роботу проводиться водієм. Після закінчення використання машини дорожній лист перевіряється, підписується командиром (старшим техніком) підрозділу або особою, призначеною командиром військової частини, і передається в автомобільну службу (технічну частину) військової частини.

Забороняється видавати водіям новий дорожній лист, якщо не оформлено і не здано дорожній лист за попередній вихід машини з парку, а у випадку втрати до з`ясування причин та вжиття заходів.

Відповідно до пункту 2.20 Положення по підготовці водіїв та інших фахівців автомобільної служби у Збройних Силах України та допуску їх до керування транспортними засобами, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.01.1997 №5, особи офіцерського, сержантського та рядового складу, що мають посвідчення водія, за якими транспортні засоби не закріплені, мають право керувати штатними транспортними засобами лише відкритих категорій на заняттях з практичного водіння транспортних засобів. У решті випадків допуск до керування транспортними засобами здійснюється відповідно до вимог пунктів 2.17 та 2.18 розділу ІІ цього Положення з обов`язковим закріпленням транспортних засобів за посадовими особами.

Пунктом 2.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300 (далі Положення №300) визначено, що командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним. Керівництво він здійснює особисто, через штаб, своїх заступників, начальників родів військ та служб.

Відповідно до п. 3.1.3 Положення №300 командир військової частини (з`єднання) несе особисту відповідальність за організацію матеріального, медичного, ветеринарного, технічного, аеродромно-технічного, торговельно-побутового, квартирно-експлуатаційного та фінансового забезпечення; за забезпечення частини (з`єднання) матеріальними засобами і коштами та організацію їх перевезення, законність та доцільність їх витрачання; за підтримання у справному стані та правильне використання озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, пального, спеціальних споруд та інших матеріальних засобів; об`єктів навчально-матеріальної бази, казармено-житлового фонду, комунальних споруд та земельних ділянок; за проведення необхідних заходів щодо охорони навколишнього середовища в місцях дислокації та дій військ, а також за організацію протипожежної охорони та безпечну експлуатацію об`єктів держтехнагляду частини (з`єднання) і створення на кожному робочому місці умов праці відповідно до вимог нормативних актів.

При виявленні втрат, нестач, навмисного пошкодження військового майна, його розкрадання, інших корисливих зловживань він має право вживати у встановленому законом порядку заходів щодо відшкодування завданих державі збитків, а у випадках скоєння злочинів - порушувати кримінальну справу та проводити дізнання.

Командир військової частини (з`єднання), яка має права юридичної особи, у межах своїх повноважень та виділених коштів має право укладати господарські угоди або договори (додаток N 1) та несе повну відповідальність за обґрунтоване і правомірне витрачання (використання) коштів на пов`язану з цими угодами діяльність. Він забезпечує обов`язкове попереднє письмове погодження проектів майбутніх господарських угод (договорів) з начальником фінансової служби та юрисконсультом військової частини (з`єднання). За відсутності згаданих спеціалістів у військовій частині (з`єднанні) проекти угод (договорів) погоджуються з відповідним спеціалістом вищого військового органу.

Пунктом 3.1.9 Положення №300 визначено, що усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні:

знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності;

розробляти і організовувати проведення заходів з метою подальшого підвищення бойової та мобілізаційної готовності підпорядкованої служби (служб);

правильно визначати потреби та знати рівень забезпеченості підрозділів, частин (з`єднань) матеріальними засобами і коштами у підпорядкованих службах для забезпечення бойової та мобілізаційної готовності, бойової готовності спеціальних споруд, бойової підготовки і виховної роботи та створення необхідних матеріально-побутових умов особовому складу;

своєчасно робити розрахунки, витребовувати та одержувати необхідні військовій частині (з`єднанню) за табелями і нормами матеріальні засоби та кошти і організувати безперервне забезпечення ними підрозділів (частин) по підпорядкованих службах (службі);

організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі);

здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням;

розробляти розрахунки необхідних коштів по підпорядкованих службах (службі) і коригувати їх згідно з затвердженими призначеннями;

дозволяти у межах наданих прав і затверджених сум видачу підзвітних сум і авансів, а також затверджувати авансові звіти та видаткові документи;

організовувати проведення (у встановлені терміни) перевірок та документальних ревізій господарської діяльності, а також інвентаризацію матеріальних засобів у підпорядкованих службах (службі);

постійно вживати заходів щодо удосконалення та розвитку військового (корабельного) господарства (служби), вивчати, узагальнювати та поширювати передовий досвід його ведення (роботи служби);

вносити пропозиції до річного плану заходів щодо капітального та поточного ремонту і організовувати їх виконання;

організовувати підготовку спеціальних споруд, об`єктів господарського, технічного та медичного призначення до експлуатації у зимових та літніх умовах;

організовувати перевірку і таврування засобів вимірювання, безпечну експлуатацію та своєчасне проведення оглядів і випробувань (перевірок) об`єктів держтехнагляду;

розробляти заходи по службах (службі) для внесення у річний господарський план, річний та місячний плани експлуатації та ремонту озброєння, бойової та іншої техніки; організовувати і контролювати їх виконання;

організовувати економічну роботу в підрозділах (частинах) і службах, розробляти заходи для внесення у річний план економічної роботи частини (з`єднання) та забезпечувати їх виконання;

готувати необхідні матеріали для видачі інспекторських посвідчень на списання за рахунок держави передчасно зношених та втрачених матеріальних засобів і коштів, а також акти на списання (переведення у нижчі категорії якісного стану) озброєння, бойової та іншої техніки, майна, інших матеріальних засобів, робити висновки (перевіряти клопотання) та оформлювати у встановленому порядку інспекторські посвідчення;

вести узагальнений облік втрачених матеріальних засобів за підпорядковані служби (підрозділи) в натуральних або вартісних показниках;

контролювати надходження затверджених інспекторських посвідчень та достовірність звітних показників з цих питань;

знати наявність, стан, тактико-технічні характеристики та правила експлуатації озброєння, бойової, іншої техніки у підпорядкованих службах (службі) та вміти організувати їх експлуатацію і ремонт;

організовувати виконання вимог інструкцій, інших нормативних актів з охорони праці та техніки безпеки, а також санітарно-гігієнічних вимог у роботі з озброєнням, бойовою та іншою технікою, при виконанні ремонтно-будівельних, господарських та інших робіт;

організовувати правильну експлуатацію, утримання, ремонт та протипожежну охорону об`єктів господарського, технічного і медичного призначення та спеціальних споруд, забезпечувати проведення протипожежних заходів на території частини, систематично перевіряти виконання заходів пожежної безпеки при зберіганні, ремонті та обслуговуванні озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, палива, пального та інших матеріальних засобів, а також перевіряти наявність і стан засобів пожежогасіння та їх готовність до застосування;

здійснювати контроль за дотриманням необхідного стандарту та габариту на під`їзних автомобільних шляхах, залізничних коліях, на причалах і у портах військових частин (з`єднань), за повним використанням вантажопідйомності транспортних засобів та не допускати наднормативних простоїв;

впроваджувати механізацію вантажно-розвантажувальних та інших робіт, а також перевезення вантажів у контейнерах, на піддонах та у пакетах, здійснювати контроль за утриманням засобів механізації вантажно-розвантажувальних робіт;

організовувати зберігання, ремонт та своєчасне повернення (здавання) тари постачальникам (тароремонтним підприємствам);

організовувати та контролювати надійне збереження, облік, збирання та здавання в установленому порядку металобрухту (у тому числі такого, що містить дорогоцінні метали) та вторинної сировини державним заготівельним організаціям;

вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів, слідкувати за справним станом обладнання постів, огороджень, технічних засобів охорони, зв`язку та сигналізації;

організовувати облік договорів та угод щодо наданих стороннім підприємствам (організаціям), фізичним та юридичним особам послуг, а також контроль за їх виконанням і вчасним переглядом;

організовувати претензійну роботу у підпорядкованих службах (службі);

організовувати та керувати військово-науковою, раціоналізаторською та винахідницькою роботою у підпорядкованих службах (службі) та підрозділах (частинах);

здійснювати підбір та розміщення кадрів у підпорядкованих службах (службі), постійно вивчати їх ділові та моральні якості, організовувати та періодично проводити спеціальну підготовку з усіма категоріями підпорядкованих посадових осіб;

проводити заходи щодо охорони навколишнього середовища.

Стосовно використання позаштатної техніки та списання пального на цю техніку, суд зазначає наступне.

В акті службового розслідування (стор.25-29) встановлено, що згідно штатної норми у військовій частині НОМЕР_2 було дозволено використання 7 одиниць техніки, з них:

легкові автомобілі 5 одиниць;

вантажні автомобілі 2 одиниці.

Зазначений факт визнається учасниками справи.

В порушення пункту 3.3 Інструкції №678 позивачем, як командиром військової частини НОМЕР_2 , було введено в експлуатацію понаднормово 4 легкових автомобіля.

Таким чином, враховуючи висновки на сторінках 25-29 Акта службового розслідування, обґрунтовано вид і кількість завданих збитків в результаті незаконного використання позаштатної автомобільної техніки та безпідставного списання палива на неї, а саме:

1. HONDA CR-V в/н3352 К3.

Безпідставна експлуатація зазначеного авто підтверджується: шляховими листами від 28.04.2023 №27, від 07.05.2023 №38, від 17.05.2023 №46, від 25.05.2023 №52, від 04.06.2023 №62;

наказом про ввід в експлуатацію техніки від 15.03.2023 №8.

Кількість безпідставно списаного палива (Дизельного палива) становить 410 літрів.

2. ВАЗ-212140 в/н3353 К3.

Безпідставна експлуатація зазначеного авто підтверджується: шляховими листами від 01.04.2023 №17, від 14.04.2023 №22, від 23.04.2023 №23, від 26.04.2023 №26, від 26.07.2023 №109, від 15.08.2023 №125, від 25.08.2023 №139, від 04.09.2023 №148, від 14.09.2023 №152;

наказом про ввід в експлуатацію техніки від 15.03.2023 №9.

Кількість безпідставно списаного палива (бензин А-80) становить 706 літрів.

3. ЗАЗ СЕНС в/н 3354 К3.

Безпідставна експлуатація зазначеного авто підтверджується: шляховими листами від 13.04.2023 №21, від 23.04.2023 №24, від 26.04.2023 №25, від 05.05.2023 №36, від 15.05.2023 №42, від 25.05.2023 №54, від 04.06.2023 №58, від 14.06.2023 №72, від 24.06.2023 №78, від 26.06.2023 №81, від 06.07.2023 №90, від 16.07.2023 №103, від 26.07.2023 №110, від 05.08.2023 №114, від 16.08.2023 №132, від 16.09.2023 №151;

наказом про ввід в експлуатацію техніки від 15.03.2023 №10.

Кількість безпідставно списаного палива (бензин А-80) становить 1278 літрів.

4. УАЗ-3151 в/н 3358 К3.

Безпідставна експлуатація зазначеного авто підтверджується: шляховими листами від 26.06.2023 №80, від 24.08.2023 №140, від 04.09.2023 №145, від 14.09.2023 №157, від 24.09.2023 №161;

наказом про ввід в експлуатацію техніки від 08.07.2023 №19.

Кількість безпідставно списаного палива (бензин А-80) становить 395 літрів.

Відтак, внаслідок експлуатації позаштатної автомобільної техніки було безпідставно використано пальне, що призвело до незаконного його списання в кількості:

Дизельне паливо: 410 літрів, що дорівнює 349 кг (410*0,85 = 349), вартість якого становить: 349*54,5=19 020,50 гривень.

Автомобільний бензин А-80: 2379 літрів, що дорівнює 1784 кг (2379*0,75=1784), вартість якого становить: 1784 *40,90 = 72965,6 гривень.

Вартість нанесеної шкоди становить 91 986,10 гривень.

Посилання позивача на приписи п. 2.8 Керівництва з експлуатації автомобільної техніки в Збройних Силах України суд відхиляє, оскільки жодного доказу встановлення головнокомандувачем виду Збройних Сил України іншого порядку використання позаштатної автомобільної техніки у воєнний час матеріали справи не містять.

Стосовно виходу з ладу автомобіля HONDA CR-V, який не повинен був використовуватися як позаштатний (повинен бути законсервований та переданий не тривале зберігання), суд зазначає наступне.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по технічній частині) від 15.03.2023 №8 легковий автомобіль HONDA CR-V військовий номер НОМЕР_10 закріплений за водієм-електриком станції ФПЗ солдатом ОСОБА_14 . Але згідно пояснювальної останнього, він на зазначеному автомобілі ніколи не їздив. Автомобіль HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 в пункті постійної дислокації та в районі виконання завдань експлуатував особисто позивач, що є порушенням пункту 2.20 Положення по підготовці водіїв та інших фахівців автомобільної служби у Збройних Силах України та допуску їх до керування транспортними засобами.

Використання автомобіля HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 особисто позивачем підтверджується в пояснювальних ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , а також самим позивачем в ході судового розгляду.

Відповідно до наданих пояснень штаб-сержантом ОСОБА_18 , який перебував в районі виконання завдань з 05.05. по 10.08.23 року, заправка автомобіля HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 в цей період здійснювалась ним особисто на станції ФПЗ «А», без запису в шляховому листі, за кермом автомобіля завжди перебував позивач. Пальне, яке заправлялось в автомобіль HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 списувалось за шляховими листами, в яких вказувались маршрути доставки кореспонденції, на які зазначений автомобіль не виїжджав, підписувались в цих шляхових листах інші водії, які на даному автомобілі ніколи не їздили, що підтверджується пояснювальними ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Згідно пояснення майора ОСОБА_17 , такий порядок списання пального відбувався за прямою вказівкою підполковника ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що жодного додаткового водія не було допущено до керування автомобілями HONDA CR-V військовий номер НОМЕР_10 та MITSUBISHI L200 військовий номер НОМЕР_8 .

Позивач пояснив, що під час керування ним особисто автомобілем HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 10.06.2023 року в районі виконання завдань, при поверненні з рекогносцировки щодо розміщення станцій ФПЗ, в м. Новомосковськ, він почув різкий звук в піддоні двигуна, зупинив машину та побачив під машиною та на дорозі масляний слід. Після цього ним було організовано евакуацію автомобіля HONDA CR-V на станцію ФПЗ, а в подальшому в пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до акту технічного стану автомобіля HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 від 01.12.2023, «двигун знаходиться в розібраному стані, ланцюг ГРМ порваний, відламано 3 рокера, пробита передня кришка картера двигуна та передня кришка ГРМ».

У військовій частині НОМЕР_2 також було здійснено технічний огляд автомобіля HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 . Відповідно до акту технічного стану автомобіля від 11.09.2023 №281 було встановлено ідентичні поломки. Крім того, було зроблено висновок щодо причин дострокового зносу або пошкодження, а саме: порушення порядку експлуатації транспортного засобу, не знання матеріально-технічної бази, що призвело до виходу машини з ладу. Комісія також запропонувала призначити службове розслідування по даному факту.

Слід зазначити, що Позивачем, як командиром військової частини, в порушення вимог ст.59 СВС ЗСУ та розділу ІІ Порядку №608, не було призначено службове розслідування по факту виходу з ладу автомобіля.

Зазначений факт підтверджує бездіяльність позивача і це стало однією з підстав для призначення службового розслідування по даному факту старшим командиром, а саме командиром військової частини НОМЕР_1 .

Отже, виявлені порушення в організації експлуатації автомобіля HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 , призвели до виходу з ладу його двигуна, внаслідок чого було спричинено шкоду державі.

Автомобіль HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 повинен був перебувати поза штатом військової частини (на тривалому зберіганні), а отже заборонений до експлуатації. Закріплений водій, який мав проводити заходи щоденного технічного обслуговування був призначений формально та зазначених робіт не виконував, автомобіль фактично експлуатував позивач, хоча не мав на це права.

З наведеного вбачається, що позивач внаслідок незаконного використання військового майна, а саме автомобіля HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 , допустив пошкодження його двигуна, чим спричинив завдання матеріальної шкоди державі.

Вартість нанесеної шкоди становить 38 340,00 гривень, що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком.

Позивач у своєму позові стверджує, що пошкодження та списання військового майна, безпосередньо пов`язано з виконанням позивачем службових обов`язків в умовах виправданого службового ризику, що є підставою виключення матеріальної відповідальності згідно частини 1 статті 9 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Суд зазначає, що основною функцією військової частини НОМЕР_2 є організація та забезпечення передачі службової документації між військовими частинами, в тому числі з обмеженим доступом (фельд`єгерська служба). З метою запобігання втраті службових документів, виконання відповідних завдань не передбачає переміщення особового складу та техніки військової частини НОМЕР_2 по територіям, де безпосередньо ведуться бойові дії. Позивач здійснював своє переміщення зі службових питань по прифронтовим ділянкам, поза межами районів безпосереднього збройного зіткнення з противником.

Крім того, позивачем не надано доказів щодо виконання службових обов`язків в умовах підвищеного ризику (під обстрілами, в умовах безпосереднього збройного зіткнення з противником), зокрема витягів з журналу бойових дій та/або витягів з бойових донесень тощо.

Враховуючи вищевикладене, твердження позивача про наявність виправданого службового ризику для звільнення його від матеріальної відповідальності є необґрунтованим.

Стосовно списання пального у зв`язку внесенням до шляхових листів неправдивих даних.

Позивач на службових нарадах неодноразово наказував документально оформляти на виїзд для доставки кореспонденції автомобілі з більшим розходом палива (ГАЗ-66 в/н НОМЕР_33 , в/н НОМЕР_34 ), та списувати на них паливо, а фактично відправляти для доставки кореспонденції легкові автомобілі.

Зокрема, в ході судового розгляду позивач підтвердив, що з метою формування резерву пального, за відсутності його постачання, в лютому 2023 року надавав усно таке розпорядження, внаслідок чого був сформований певний резерв пального.

Внаслідок вищевикладених дій, за результатами огляду техніки станції ФПЗ «А», було встановлено невідповідність показників спідометра автомобіля ВАЗ-21214 в/н НОМЕР_4 . Згідно акту огляду автомобіля від 07.11.2023 фактичні показники спідометра склали 259973 км, а згідно даними шляхового листа від 04.11.2023 №201 показники спідометра склали 255878 км. Різниця пробігу становить 4095 км, що вказує на те, що автомобіль експлуатувався без шляхової документації.

Крім того, під час огляду автомобіля ГАЗ-66 в/н НОМЕР_30 візуально встановлено, що показник спідометра зазнав механічного втручання, що є підставами вважати факт накручування пробігу з метою приховування правопорушення, що підтверджується поясненнями ОСОБА_19 .

Також, внаслідок вищевикладених дій, за результатами огляду техніки станції ФПЗ «Б», було встановлено невідповідність показників спідометра автомобіля НІВА Шевроле в/н НОМЕР_7 . Згідно акту огляду автомобіля від 24.11.2023 фактичні показники спідометра склали 415110 км, а згідно даних шляхового листа від 22.11.2023 №213 показники спідометра склали 412892 км. Різниця пробігу становить 2218 км, що вказує на те, що автомобіль експлуатувався без шляхової документації.

Крім того, під час огляду автомобіля ГАЗ-66 в/н НОМЕР_35 візуально встановлено, що показник спідометра зазнав механічного втручання, що є підставами вважати факт накручування пробігу з метою приховування правопорушення, що підтверджується поясненнями ОСОБА_22 .

Також, службовим розслідуванням було доведено факт особистого використання позивачем у власних цілях без належного документального оформлення автомобілів HONDA CR-V в/н НОМЕР_10 та MITSUBISHI L200 в/н НОМЕР_8 .

Вищезазначене підтверджується поясненнями безпосередніх свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , а також, Журналом обліку нарядів на вихід автотранспорту військової частини НОМЕР_2 та Книгою виходу з парку та повернення автомобільної техніки військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, внаслідок надання позивачем наказів підлеглому особовому складу про внесення в шляхові листи автомобілів завідомо неправдивих даних було безпідставно списано пальне, а саме:

Автомобіль ГАЗ-66 в/н НОМЕР_30 :

Безпідставне списання палива підтверджується:

1. Шляховими листами:

від 06.03.2023 №4 (автомобіль в цей день на маршрут не виїжджав, списано 132 літри бензину А-80),

від 14.03.2023 №9 (автомобіль в цей день на маршрут не виїжджав, списано 227 літрів бензину А-80),

від 15.05.2023 №43 (автомобіль в цей день на маршрут не виїжджав, списано 113 літрів бензину А-80),

від 25.05.2023 №50 (автомобіль в цей день на маршрут не виїжджав, списано 498 літрів бензину А-80), від 03.06.2023 №63 (автомобіль в цей день на маршрут не виїжджав, списано 440 літрів бензину А-80),

від 14.06.2023 №67 (записи за 17.06.2023 та 18.06.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за ці дні відстань (480 км) не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (522 км), списано за ці дні 151 літр бензину А-80),

від 20.06.2023 №74 автомобіль в цей день на маршрут не виїжджав, списано 288 літрів бензину А-80),

від 26.06.2023 №84 (записи за 28.06.2023, 02.07.2023 та 05.07.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за ці дні відстань (410 км кожного дня) не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (654 км), списано за ці дні 387 літр бензину А-80),

від 09.07.2023 №92 (записи за 09.07.2023 та 12.07.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за ці дні відстань (410 км кожного дня) не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (1046 км), списано за ці дні 258 літрів бензину А-80),

від 16.07.2023 №101 (записи за 16.07.2023, 19.07.2023 та 23.07.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за ці дні відстань (410 км кожного дня) не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (1046 км), запис щодо пересування машини 21.07.2023 так само є фіктивним, оскільки кілометраж маршруту, вказаний у шляховому листі (350 км), не відповідає маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (295 км), списано за ці дні 498 літрів бензину А-80),

від 26.07.2023 №106 (запис за 26.07.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за цей день відстань (410 км) не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за цей день населеними пунктами (972 км), записи щодо пересування машини 30.07.2023 та 02.08.2023 так само є фіктивними, оскільки кілометраж маршруту, вказаний у шляховому листі (410 км), не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (987 км), списано за ці дні 387 літрів бензину А-80),

від 06.08.2023 №119 (записи за 06.08.2023, 09.08.2023 та 13.08.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за ці дні відстань (320 км кожного дня) не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за цей день населеними пунктами (370 км), списано за ці дні 302 літри бензину А-80),

від 15.08.2023 №122 (записи за 16.08.2023, 20.08.2023 та 23.08.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за ці дні відстань (320 км кожного дня) не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за цей день населеними пунктами (415 км), списано за ці дні 302 літри бензину А-80),

від 24.08.2023 №129 (записи за 27.08.2023 та 30.08.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за ці дні відстань (320 км кожного дня) не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за цей день населеними пунктами (362 км), списано за ці дні 202 літри бензину А-80);

2. Актом технічного огляду автомобіля від 07.11.2023;

3. Поясненнями військовослужбовців, відібраними в ході службового розслідування.

Кількість безпідставно списаного палива (автомобільний бензин А-80) по автомобілю ГАЗ-66 в/н 3345К3 становить 4 134 літрів.

Автомобіль ГАЗ-66 в/н 3344К3:

Безпідставне списання палива підтверджується:

1. шляховими листами:

від 06.03.2023 №5 (автомобіль в цей день на маршрут не виїжджав, списано 264 літри бензину А-80),

від 16.03.2023 №10 (автомобіль в цей день на маршрут не виїжджав, списано 44 літри бензину А-80),

від 14.06.2023 №69 (запис за 19.06.2023 є фіктивним оскільки зазначена у шляховому листі за цей день відстань (190 км) не відповідає маршруту між зазначеними в шляховому листі за цей день населеними пунктами (162 км), списано за цей день 60 літри бензину А-80),

від 26.06.2023 №83 (записи за 26.06.2023 та 03.07.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за ці дні відстань (190 км кожного дня) не відповідає маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (161 км), списано за ці дні 120 літри бензину А-80),

від 06.07.2023 №95 (відсутня службова необхідність виїжджати на маршрут за відсутності у населених пунктах, зазначених у шляховому листі підрозділів, куди необхідно доставляти кореспонденцію, списано 126 літрів бензину А-80),

від 16.07.2023 №99 (записи за 17.07.2023 та 20.07.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за ці дні відстань (240 км 17.07.2023, 410 км 20.07.2023) не відповідає маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (284 км та 302 км відповідно), а 24.07.2024 машина фактично не виїжджала на маршрут, списано за ці дні 258 літрів бензину А-80),

від 26.07.2023 №116 (запис за 31.07.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за цей день відстань (594 км) не відповідає маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (492 км), списано за цей день 187 літрів бензину А-80),

від 05.08.2023 №126 (запис за 07.08.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за цей день відстань (594 км) не відповідає маршруту між зазначеними в шляховому листі за ці дні населеними пунктами (492 км), списано за цей день 187 літрів бензину А-80);

2. Актом технічного огляду автомобіля від 01.12.2024 №265;

3. Поясненнями військовослужбовців, відібраними в ході службового розслідування.

Кількість безпідставно списаного палива (автомобільний бензин А-80) по автомобілю ГАЗ-66 в/н НОМЕР_35 становить 1 297 літрів.

Автомобіль MITSUBISHI L200 в/н НОМЕР_8 , який позивач використовував особисто:

Безпідставне списання палива підтверджується:

1. Шляховими листами:

від 10.06.2023 №65 (запис за 12.06.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за цей день відстань (440 км) не відповідає найкоротшому маршруту між зазначеними в шляховому листі за цей ден населеними пунктами (485 км), списано за цей день 48 літрів дизельного палива),

від 26.07.2023 №107 (запис за 28.07.2023 є фіктивними оскільки зазначена у шляховому листі за цей день відстань (234 км) не відповідає маршруту між зазначеними в шляховому листі за цей ден населеними пунктами (68 км), списано за цей день 39 літрів дизельного палива),

від 05.08.2023 №117 та від 15.08.2023 №121 (записи щодо пересування машини за 14.08.2023 є фіктивними, а машина фактично не виїжджала на зазначені у шляхових листах маршрут (204 км та 205 км відповідно), оскільки на даній машині їздив особисто позивач, який не особисто не доставляв кореспонденцію, списано по 22 літри дизельного палива);

2. Поясненнями військовослужбовців, відібраними в ході службового розслідування.

Кількість безпідставно списаного дизельного палива на автомобіль MITSUBISHI L200 в/н НОМЕР_8 становить 131 літр.

Отже, внаслідок безпідставного списання палива державі було завдано наступні збитки:

Дизельне паливо: 131 літрів, що дорівнює 111 кг (131*0,85 = 111), вартість якого становить: 111 *54,5=6 049,50 гривень.

Автомобільний бензин А-80: 5431 літрів, що дорівнює 4073 кг (5431*0,75=4073), вартість якого становить: 4073 *40,90 = 166 585,70 гривень.

Вартість завданої шкоди становить 172 635,20 гривень.

Враховуючи доведення в межах проведеного службового розслідування вини інших посадових осіб щодо незаконного документального оформлення на виїзд для доставки кореспонденції автомобілів з більшим розходом палива (ГАЗ-66 в/н НОМЕР_33 , в/н НОМЕР_34 ), та списання на них палива, а також фактичного відправлення для доставки кореспонденції інших легкових автомобілів, зазначена сума збитків була розподілена в солідарному порядку між 4 (чотирма) військовослужбовцями. Таким чином, розмір шкоди, завданої позивачем, складає 172 635,20 / 4 = 43 158,80 гривень.

Загальний розмір збитків, завданих державі внаслідок безпідставного списання палива становить 264 621,30 гривень (91 986,10 + 172 635,20).

Довідка-розрахунок завданої шкоди внаслідок безпідставного списання палива від 01.12.2023 року за підписом начальника служби ПММ та фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_31 додана до акту службового розслідування.

З наведеного у Акті службового розслідування обґрунтування вбачається, що неправомірні дії позивача полягають у не організації належним чином експлуатації автомобільної техніки у підпорядкованій військовій частині та контроль за цим, не забезпечено дотримання належного використання пального у підпорядкованій військовій частині. Шляхом віддання незаконних наказів підлеглому особовому складу, організував фіктивне списання палива. Вказані вище неправомірні дії призвели до незаконної експлуатації позаштатної автомобільної техніки, виходу з ладу двигуна автомобіля HONDA CR-V військовий номер НОМЕР_10 , недоцільного та фіктивного списання пального, створення умов для безконтрольної експлуатації техніки та крадіжок пального, що призвело до завдання шкоди державі.

Позивачем було порушено вимоги нормативно-правових актів, що детально відображено в Акті службового розслідування.

З урахуванням вищезазначеного, суд висновує про правомірність п. 3 оскаржуваного наказу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи та аргументи учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи та вищенаведених висновків, суд висновує про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, а саме в наведеній вище частині.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

В силу вимог п.п. 1, 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно питання про розподіл цих судових витрат судом не вирішується.

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат не правничу допомогу 20 000 грн. та витрат позивача, пов`язаних з переїздом до м. Запоріжжя для участі в судовому розгляді.

Частиною 2 статті 134 КАС України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

З врахуванням часткового задоволення позовних вимог суд висновує про наявність правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, згідно з додатком.

Згідно з додатком до цієї постанови компенсація в адміністративних справах витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» установлено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати, зокрема, на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Відповідно до пункту 9 цієї постанови витрати на проїзд державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, у м`якому вагоні, суднами морського та річкового транспорту, повітряним транспортом за квитками 1 класу та бізнес-класу, фактичні витрати, що перевищують граничні суми витрат на найм житлового приміщення та на перевезення багажу понад вагу, вартість перевезення якого входить до вартості квитка того виду транспорту, яким користується працівник, відшкодовуються з дозволу керівника згідно з підтвердними документами.

Таким чином, клопотання позивача про відшкодування витрат на проїзд підлягає задоволенню, а загальна сума вартості квитків на проїзд позивача для участі у судових засіданнях, яка становить 8 666,69 грн, - відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Аналогічне застосування приписів ст. 135 КАС України викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 по справі 1340/3510/18.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Баришнікова Андрія Григоровича (вул. Залізнична, буд. 22, м. Запоріжжя, 69063), до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №331 від 04.12.2023 в частині пункту 2 щодо оголошення підполковнику ОСОБА_1 суворої догани.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 судові витрати позивача, що пов`язані з прибуттям до суду, в розмірі 8 666,69 грн (вісім тисяч шістсот шістдесят шість гривень 69 копійок), витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок).

В решті судових витрат відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено до підписано 24.04.2024.

Суддя Р.В. Кисіль