Справа № 380/22315/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 рокусправа № 380/22315/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, ), про визнання рішення неправомірним, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за №76 від 17.08.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку по Списку №2 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 час навчання в Середньому професійно-технічному училищі №60 м. Рава-Руська Львівської області з 01.09.1977 року по 15.07.1980 року та проходження строкової військової служби у складі Збройних Сил СРСР з 13.05.1981 року по 27.05.1983 року в розмірі 03 роки 02 місяці 29 днів та призначити пенсію на пільгових умовах, із зменшенням пенсійного віку, з 10 серпня 2023 року (з дня останнього звернення за призначенням пенсії).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 10.08.2023 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з долученням необхідних документів. Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач не погоджується із спірним рішенням пенсійного органу, оскільки вважає, що має право на отримання відповідної пенсії з дня звернення. На думку позивача, наявність більше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 1956 року (більше 06 років 03 місяці з необхідних 12 років 06 місяців), а також наявність відповідного трудового стажу (більше 25 років) надавали йому право на призначення пенсії на пільгових- умовах із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи, а саме з 13 вересня 2019 року, після досягнення 58-річного віку.

Відповідач-1, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача від 10.08.2023 щодо призначення пенсії за віком, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення від 17.09.2023 № 76 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Не зараховано до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки період роботи з 16.02.2000 по 31.12.2001 в агрофірмі «Завадів», оскільки відсутня інформація про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказує про відсутність будь-яких правових підстав для зарахування стажу та призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач-2, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 від 10.08.2023 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийнято Рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.09.2023 № 76 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з огляду на наступне: відповідно до статті 26 Закону наявність страхового стажу передбаченого частинами першої-третьої цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу па дату звернення за призначення пенсії. Відповідно до частини першої статті 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема з 01 січня 2021 по 31 грудня 2021 - не менше 28 років. Відповідно до частини другої статті 26 Закону право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу зокрема з 01 січня 2024 по 31 грудня 2024 - не менше 21 року. Відповідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом, довідка про проходження військової служби, трудова книжка, довідки про стаж), загальний страховий стаж складає 22 роки 2 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії. Не зараховано до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки період роботи з 16.02.2000 по 31.12.2001 в агрофірмі «Завадів», оскільки відсутня інформація про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Враховуючи вищезазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

10.08.2023 позивач звернувся до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності, визначеним п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846), подані позивачем заява та документи були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від №76 від 17.08.2023 року відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Рішення мотивоване тим, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема з 01 січня 2021 по 31 грудня 2021 - не менше 28 років; з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 21 року. Відповідно до поданих заяви та документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом, довідка про проходження військової служби, трудова книжка, довідки про стаж), загальний страховий стаж складає 22 роки 2 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії. Не зараховано до загального страхового стажу згідно записів трудової книжки період роботи з 16.02.2000 по 31.12.2001 в агрофірмі «Завадів», оскільки відсутня інформація про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вважаючи рішення відповідача-2 протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Як передбачено статтею 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей..

Статтею 24 вказаного Закону №1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд встановив, що станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії (10.08.2023), позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 61 рік.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Абзацом другим ч. 4 ст. 26 Закону № 1058-IV встановлено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до спірного рішення №76 від 17.08.2023 року, відповідач-2, перевіривши заяву та долучені документи позивача, встановив, що страховий страх позивача становить 22 роки 2 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. При цьому, відповідачем-2 не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 16.02.2000 по 31.12.2001 в агрофірмі «Завадів», оскільки відсутня інформація про сплату внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З наведеного суд робить висновок, що відповідачем-2 правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного ст. 26 Закону № 1058-IV.

Щодо тверджень позивача про наявність у нього права на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців роботи у зв`язку із наявністю більше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, суд зазначає таке.

На час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловікам після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Чоловікам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Судом встановлено, що станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії (10.08.2023), позивач досягнув віку 61 рік.

Як зазначив позивач у позовній заяві, саме наявність більше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а також наявність відповідного трудового стажу (більше 25 років), на його думку, надавало йому право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи, а саме з 13 вересня 2019 року, після досягнення 58-річного віку.

Водночас, згідно матеріалів справи, звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії після досягнення 61-річного віку.

Таким чином, позивач не скористався своїм правом на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого відсутні правові підстави для визнання протиправним спірного рішення відповідача-2.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до стажу час навчання в Середньому професійно-технічному училищі №60 м. Рава-Руська Львівської області з 01.09.1977 року по 15.07.1980 року та проходження строкової військової служби у складі Збройних Сил СРСР з 13.05.1981 року по 27.05.1983 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, відповідач-2 у спірному рішенні №76 від 17.08.2023 року вказав, що відповідно до наданих позивачем документів про стаж, в тому числі: диплом, довідка про проходження військової служби та довідки про стаж, загальний страховий стаж позивача складає 22 роки 2 місяці 24 дні.

З наведеного суд робить висновок, що відповідач-2, при розгляді заяви та поданих позивачем документів про призначення пенсії, врахував до загального страхового стажу позивача час проходження ним військової служби та час навчання.

При цьому, у спірному рішенні відповідач-2 вказав про не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи позивача в агрофірмі «Завадів».

Доказів протилежного позивачем до суду не надано.

З огляду на викладене суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення вищевказаних позовних вимог.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, то відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішення неправомірним відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 23.04.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович