Справа № 280/1110/24
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Справа № 280/1110/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м.Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, )

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії та скасувати рішення №88 від 19.01.2024 Головного Управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в зарахуванні до спеціального стажу позивачки періоду роботи у Лельчицькій центральній районній лікарні з 05.07.1993 по 01.02.1997 та відмови у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 05.07.1993 по 01.02.1997 на посаді лікаря-терапевта в Лельчицькій центральній районній лікарні до спеціального стажу та здійснити перерахунок та виплату пенсії з врахуванням зазначеного періоду роботи, з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії та з 22.01.2023 їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та нарахована одноразова грошова допомога. Однак, стверджує, що їй скасовано нарахування одноразової грошової допомоги, оскільки, на думку відповідача, позивач не має достатнього стажу. Вказує, що до трудового стажу не зарахований період роботи лікарем терапевтом з 05.07.1993 по 01.02.1997р., відомості про який містяться у трудовій книжці та вже інший період, ніж той, що був зазначений у повідомленні від 04.07.2023. Зазначає, що на підтвердження стажу роботи у Лельчицькій ЦРБ з 05.07.1993 по 01.02,1997 позивачкою до ГУ ПФУ в Запорізькій області було надано довідку про період роботи від 13.1 1.2023 № 159, в якій містяться всі необхідні відомості, у тому числі відомості про те, що у відпустці без збереження заробітної плати не знаходилася. Вважає дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу періоду з 05.07.1993 по 01.02.1997 (Зр 6 міс. 28 дн.) та відмову у призначенні грошової допомоги неправомірними Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надавши свій письмовий відзив 28 лютого 2024 року за вх. №11272. Зазначає, що оскільки в позивачки відсутній необхідний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відсутнє. Вказує, що управління не вбачає в своїх діях порушення чинного Пенсійного законодавства України і вважає, що позовні вимоги позивачки не обґрунтовані та безпідставні. За таких обставин, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1110/24 без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.01.2024, звернулася із заявою щодо проведення перерахунку пенсії "зміна надбавки" із застосуванням пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області 19 січня 2024 року №88 про відмову у проведенні перерахунку пенсії. Зазначено наступне: загальний страховий стаж позивачки складає 42 роки 1 місяць 20 днів. Загальний стаж роботи на посаді, що дає право на пенсію за вислугу років складає 29 років 7 місяців 16 днів. До спеціального стажу не враховано період роботи згідно довідки від 13.11.2023 №159, виданої установою охорони здоров`я республіки Білорусь "Лельчицька центральна районна лікарня" з 05.07.1993 по 01.02.1997 на посаді лікаря -терапевта, оскільки відсутні наказ на зарахування на роботу та підстава видачі довідки, що суперечить вимогам форми довідки додатку №5 Постанови КМУ від 12.08.1993 №637. Оскільки в позивачки відсутній необхідний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відсутнє.

Позивач, не погодившись з рішенням та діями відповідача, звернулась до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно пункту 7-1 частини 1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та механізм її виплати визначається Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 111 (далі - Порядок).

Вимоги п. 5, п. 6 та п. 7 Порядку передбачають, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до п. 2 Порядку вбачається, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Так, оскаржуваним рішенням відмовлено позивачці у призначенні грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з посиланням на те, що в позивачки відсутній необхідний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Зокрема, відповідачем не зараховано до спеціального стажу період роботи з 05.07.1993 по 01.02.1997 на посаді лікаря -терапевта, оскільки у довідці від 13.11.2023 №159, виданої установою охорони здоров`я республіки Білорусь "Лельчицька центральна районна лікарня" відсутні наказ на зарахування на роботу та підстава видачі довідки, що суперечить вимогам форми довідки додатку №5 Постанови КМУ від 12.08.1993 №637.

Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено судом із трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 від 08.09.1980, 05.07.1993 позивач прийнята на роботу у порядку переведення на посаду лікаря -терапевта у Лельчицьку ЦРЛ, з 04.03.1996 переведена на посаду лікаря терапевта стаціонару, 01.02.1997 звільнена за власним бажанням. Вказані записи містять посилання на відповідні накази, як на підставу їз внесення, засвідчені підписами уповноваженої особи на печатками установи. При цьому, відповідач не покликається на будь-яку невідповідність вказаних записів чи їх неточність.

Тож, трудова книжка позивачки містить усі необхідні відомості щодо спірного періоду роботи позивачки, в тому числі щодо підстав внесення таких записів.

Крім того, до матеріалів справи надана довідка про згаданий період роботи, що містить інформацію про перебування позивачки у відпустках без збереження заробтіної плати.

При цьому, суд не приймає покликання відповідача на те, що підставою для неврахування спірних періодів є невідповідповідність довідки встановленій формі, оскільки, як вже було зазначено, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка.

З матеріалів справи вбачається та не наперечується сторонами, що при зверненні за призначенням пенсії за віком, позивачкою було надано відповідні документи на підтвердження стажу роботи з 05.07.1993 по 01.02.1997, зокрема, трудову книжку, довідку.

Тож, спірний період мав бути зарахований до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня призначення пенсії за віком.

Суд зауважує, що у спірному рішенні відповідач констатував наявність у позивачки стажу роботи на посаді, що дає право на пенсію за вислугу років -29 років 7 місяців 16 днів, а також, суд дійшов висновку про необхідність зарахування до стажу роботи на посаді, що дає право на пенсію за вислугу років періоду роботи позивачки з 05.07.1993 по 01.02.1997.

Враховуючи наведене, суд висновує, що у ОСОБА_1 наявний необхідний спеціальний стаж роботи (більше 30 років), на посадах, що відносяться до посад працівників закладів охорони здоров`я, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, відповідач не покликався та не підтвердив наявність інших підстав відсутності у позивачки права на нарахування та виплату спірної допомоги, зокрема, отримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд у справі №234/13835/17 від 13 березня 2018 року в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 02 березня 2020 року по справі №175/4086/16-а, від 28 квітня 2020 року по справі №678/941/17, від 12 березня 2019 року по справі №127/9277/17 та іншим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

При цьому, слід зазначити, що відмова суб`єкта владних повноважень як різновид форми реалізації адміністративного волевиявлення (управлінської функції) може бути втілена як у рішенні, так і в дії, яка має певну документальну фіксацію.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

В даному випадку порушення прав позивачки вчинене шляхом прийняття суб`єктом владних повноважень рішення №88 від 19.01.2024, яке з метою захисту прав позивача, слід визнати протиправним та скасувати.

За ч. 3 статті 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.01.2023 шляхом зарахування періоду роботи з 05.07.1993 по 01.02.1997 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м.Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №88 від 19.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 22.01.2023 шляхом зарахування періоду роботи з 05.07.1993 по 01.02.1997 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003.

Стягнути на користь ОСОБА_1 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23 квітня 2024 року.

Суддя Л.Я. Максименко