Справа № 280/525/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 квітня 2024 року Справа № 280/525/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх)

про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не обрахування всього пільгового стажу ОСОБА_1 за списком № 1, як такого що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.12.2023 у пенсійній справі 34;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при обрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України ««Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за списком № 1 включити до такого стажу за списком № 1 стаж роботи у період з 09.06.1995 по 15.01.2003 (7 років 7 місяців та 6 днів).

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки мав необхідний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Водночас, відповідач оскаржуваним рішенням відмовив у призначенні пенсії з підстав відсутності у позивача необхідного пільгового стажу. Позивач вважає таке рішення протиправним, із посиланням на норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.01.2024 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 29.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/525/24; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 29.01.2024 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області докази у справі, а саме розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

12.02.2024 до суду надійшли витребувані докази (вх. № 7047).

Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 14.03.2024 № 12264) послався на те, що пільговий стаж позивача за Списком № 1 становить 09 років 04 місяці 07 днів. При цьому, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 09.06.1995 по 15.01.2003 згідно довідок від 16.02.2023 № 243 та від 17.07.2023 № 910, оскільки в них міститься суперечлива інформація. Так, у довідці від 16.02.2023 № 243 зазначено, що позивач працював за Списком № 2, а в довідці від 17.07.2023 № 910 за Списком № 1. Отже, позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Вважає оскаржуване рішення правомірним та просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії від 20.12.2023, в якій просив призначити пенсію за віком на пільгових умовах. Заяву, за принципом екстериторіальності, розподілено для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.12.2023 № 34 у призначенні пенсії відмовлено з підстав відсутності у позивача пільгового стажу роботи. В обґрунтування рішення зазначено, що страховий стаж заявника становить 31 рік 01 місяць 20 днів (з урахуванням кратності 40 років 01 місяць 20 днів), з них стаж за Списком № 1 09 років 04 місяці 7 днів, за Списком № 2 15 років 11 місяців 10 днів. До пільгового стажу не враховано період роботи з 09.06.1995 по 15.01.2003 згідно довідок від 16.02.2023 № 243 та від 17.07.2023 № 910, оскільки в них міститься суперечлива інформація. Провести перевірку наданих пільгових довідок неможливо, так як підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території України. Пільговий стаж з 2000 року враховано за даними в реєстрі застрахованих осіб.

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Розглядаючи спір по суті, суд керується наступними мотивами.

Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом досліджено трудову книжку позивача (від 01.07.1991 серії НОМЕР_2 ) та встановлено, що в ній, серед іншого, міститься такі записи:

09.06.1995 прийнятий електромонтером з ремонту електрообладнання 5 розряду (Ордена Леніна та ордена Жовтневої Революції металургійний комбінат ім. Ілліча м. Маріуполь);

09.06.1995 переведений там же електромонтером з ремонту і обслуговування електрообладнання 5 розряду;

09.04.2008 переведений переведений там же електромонтером з ремонту і обслуговування електрообладнання 6 розряду.

При цьому, разом із заявою про призначення пенсії позивачем подано довідки від 16.02.2023 № 243 та від 17.07.2023 № 910. Однак, відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду роботи відповідач посилається на наявність суперечливої інформації у цих довідках.

Слід зазначити, що у спірному рішенні відповідач не конкретизує, в чому саме полягає суперечливість зазначеної інформації; дані відомості зазначені ним лише у відзиві на позовну заяву. З цього слідує, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії.

Суд звертає увагу, що відповідно до листа ПрАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» (правонаступник ОСОБА_2 та ордена Жовтневої Революції металургійного комбінату ім. Ілліча м. Маріуполь) від 22.11.2023 № 18-1/193 довідка від 16.02.2023 № 243 є недійсною. Натомість, довідка від 17.07.2023 № 910 вважається дійсною та такою, що відповідає інформації та документам, наявним на підприємстві.

Зі змісту довідки від 17.07.2023 № 910 вбачається, що позивач працював повний робочий день в ПрАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» і у період з 09.06.1995 по 15.01.2003 виконував роботи у прокатному виробництві за посадою, що передбачена Списком № 1 (р. 3, підр. 3, п. а). Підстава для видачі: накази про атестацію робочих місць від 10.05.1994 № 137, від 07.05.1999 № 127, від 30.06.2000 № 192.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до розрахунку страхового стажу позивача, отриманого від ГУ ПФУ в Запорізькій області на виконання вимог ухвали про витребування доказів, період з 01.01.2000 по 15.01.2003 зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1. В той же час, у спірному рішенні зазначено, що період з 09.06.1995 по 15.01.2003 не зараховано до пільгового періоду роботи. Наведене свідчить про необґрунтованість рішення про відмову у призначенні пенсії.

За таких обставин, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 25.12.2023 № 34 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При цьому суд вважає, що визнання протиправним та скасування зазначеного рішення забезпечить ефективне відновлення прав позивача, з огляду на що не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними саме дій органу Пенсійного фонду.

Стосовно зобов`язання відповідача включити до стажу позивача за Списком № 1 стаж роботи у період з 09.06.1995 по 15.01.2003 слід зазначити, що період з 01.01.2000 по 15.01.2003 вже зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1. Отже, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період роботи з 09.06.1995 по 31.12.1999 до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на правову допомогу суд зазначає про таке.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 2 ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Так, до матеріалів справи надано:

Договір від 15.01.2024 № 2-2024/01/15 про надання правової допомоги (копію; далі - Договір);

платіжну інструкцію від 15.01.2024 на суму 12 822,00 грн. (копію).

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Разом із тим, адвокатом не надано опису виконаних робіт (наданих послуг). Крім того, суд звертає увагу на суперечливість даних щодо вартості таких послуг. Так, в Договорі зазначено, що гонорар адвоката становить 10 000,00 грн.; відповідно до розрахунку, наведеному у позові, дана сума складає 9 976,00 грн., з яких 5 840,00 грн. збирання та аналіз доказів для подання позову, 2 336,00 грн. аналіз законодавства та підготовка позову, 1 800,00 грн. участь у судових засіданнях. При цьому, платіжну інструкцію надано на суму 12 822,00 грн., однак у ній відсутня інформація, яка дозволяє ідентифікувати призначення платежу. Також, у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд покласти всі судові витрати на відповідача, однак їх суму не конкретизує.

За наведених обставин суд доходить висновку, що заявлені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не підлягають.

В силу ст. 139 КАС України присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Щодо судового збору, сплаченого на підставі квитанції від 16.01.2024 суд зазначає, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській від 25.12.2023 № 34 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) період роботи з 09.06.1995 по 31.12.1999 до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх; ).

6. У стягненні на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 25.04.2024.

Суддя Ю.П. Бойченко