Справа № 607/5048/24
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2024 Справа №607/5048/24 Провадження №2-а/607/142/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Тернопільській області (далі ГУНП у Тернопільській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно постанови серії ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної поліцейським відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 1 ст. 1321 КУпАП за те, що 27 лютого 2024 року о 11.38 год. на автодорозі М-30, Стрий-Ізварине, 104 км., він керував трактором колісним John Deer 9R590, р.н. НОМЕР_1 , з перевищенням габариту по ширині, без відповідного дозволу поліції, чим порушив вимоги п. 22.5 правил дорожнього руху. Також за змістом постанови вказано про порушення правил перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів. При цьому, не зазначено ідентифікуючі ознаки цього нормативного акту (номер, дата) та, зокрема, його норму, яку порушив водій.

Позивач вважає, що інспектором поліції при винесенні постанови не з`ясовано, чи винен ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні за ч. 1 ст. 1321 КУпАП та чи підлягає він адміністративній відповідальності у зв`язку з цим, тобто не встановлений причиннонаслідковий зв`язок між його діями та наслідками.

Вважає, що при винесенні постанови інспектором поліції не враховано той факт, що Верховна Рада ухвалила, а Президент підписав Закон від 31 травня 2022 року № 2296IX, яким врегульовуються деякі питання щодо здійснення функцій технічного регулювання у сфері агропромислового комплексу та машинобудування для агропромислового комплексу.

Пунктом 3 розділу ІІ (Прикінцеві та перехідні положення) вищевказаного Закону № 2296 визначено, що рух (переміщення) сільськогосподарської техніки за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст здійснюється без обмеження за габаритами таких транспортних засобів у супроводі автомобіля прикриття суб`єкта господарювання. Така сільськогосподарська техніка та автомобілі прикриття обладнуються проблисковими маячками оранжевого кольору без дозволу на їх встановлення.

Закон набирає чинності через 2 роки з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 17 червня 2024 року у зв`язку з його опублікуванням в газеті «Голос України» від 16 червня 2022 року № 124. При цьому окремі норми Закону, зокрема ті, що згадані вище, набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме 17 червня 2022 року.

Як наслідок, винесення спріної постанови серії ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 року суперечить вимогам п. 3 розділу ІІ вищевказаного Закону № 2296, який є чинним та має вищу юридичну силу, ніж підзаконні акти Кабінету Міністрів України (правила дорожнього руху тощо).

Додатково позивач вказує, що оскаржувана постанова не містить інформації про технічний засіб, яким проведено відеофіксацію правопорушення. Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачений імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово вказував, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (Постанова Верховного Суду від 13 лютого .2020 року у справі № 524/9716/16-а; Постанова Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17).

Отож, ОСОБА_1 не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову серії ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням інспектором норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищенаведених, позивач просив скасувати постанову поліцейського відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області серії ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 1 ст. 1321 КУпАП.

Ухвалою судді від 06 березня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі №607/5048/24. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

12 березня 2024 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву від ГУНП у Тернопільській області, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що 27 лютого 2024 року о 11 год. 34 хв. на 104 км. траси М-30 «Стрий-Ізварине», позивач керував великогабаритним транспортним засобом «трактором колісним» John Deer 9R590, р.н. НОМЕР_1 , ширина габариту якого становить 4,4 м, без відповідного дозволу від поліції України, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1321 КУпАП

Під час здійснення патрулювання поліцейськими ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області на відрізку траси М-30, було помічено трактор, який рухався з перевищенням габаритів. Тому ними було прийнято рішення про з`ясування обставин.

Після встановлення особи позивача, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, заслухано усні пояснення по факту вчиненого правопорушення, повідомлено, яка справа розглядається та що він буде притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст.132-1 КУпАП. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Після дослідження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, заслухавши та врахувавши його усні пояснення інспектором ВП № 1 (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Білоніжкою Михайлом Богдановичем було винесено на позивача постанову серії ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Факт здійсненого ОСОБА_1 правопорушення підтверджується відео з нагрудного відеореєстратора.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про дорожній рух», Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про правила дорожнього руху», Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач дійсно допустив порушення Правил дорожнього руху, тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи, а відтак позов до задоволення не підлягає.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Югов С. А. подав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі у зв`язку із зайнятістю по службі.

У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1321 КУпАП за те, що він 27 лютого 2024 року о 11:34:10 год. на автодорозі М-30, Стрий-Ізварине, 104 км., керував великогабаритним трактором колісним John Deer 9R590, р.н. НОМЕР_1 , ширина габариту якого становить 4,40 м., без відповідного дозволу поліції України, чим порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього рух України Порушення правил перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати.

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом спірної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 1321 КУпАП.

Частиною першою ст. 1321 КУпАП передбачена відповідальні за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Примітка. Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Так, 31 травня 2022 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо здійснення функцій технічного регулювання у сфері агропромислового комплексу та машинобудування для агропромислового комплексу» (далі за текстом Закон).

Пунктом 3 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону встановлено, що рух (переміщення) сільськогосподарської техніки за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст здійснюється без обмеження за габаритами таких транспортних засобів у супроводі автомобіля прикриття суб`єкта господарювання. Така сільськогосподарська техніка та автомобілі прикриття обладнуються проблисковими маячками оранжевого кольору без дозволу на їх встановлення.

Відповідно до п. 1 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону цей Закон набирає чинності через два роки з дня, наступного за днем його опублікування, крім п.п. 8 п. 1, п. 2 розділу І та п. 24 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону. Закон опублікований 16 червня 2022 року, а відтак п. 3 розділу ІІ Закону набрав чинності 17 червня 2022 року.

Відтак, рух ОСОБА_1 , якщо такі його дії мали місце, на великогабаритному тракторі колісному John Deer 9R590, р.н. НОМЕР_1 , за межами населеного пункту підпадає під регулювання вказаного Закону та здійснюється без обмеження за габаритами таких транспортних засобів у супроводі автомобіля прикриття суб`єкта господарювання.

Також, суд звертає увагу, що згідно п. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

У відповідності до п. 22.5 «а» Правил дорожнього руху України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

зовнішніх габаритів:

шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, без винесення габариту на смугу зустрічного руху, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Агентством відновлення, Укртрансбезпекою, Національною поліцією 4,35 м) тощо.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 затверджено Порядок здійснення габаритновагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритновагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. Підпунктом 4 пункту 2 наведеного Порядку визначено, що габаритноваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритновагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритноваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритновагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Габаритноваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритновагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 3, 4, 6 Порядку). За результатами габаритновагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритновагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (п. 18 Порядку).

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що контроль на відповідність габаритів автомобілів певним нормам проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритновагового контролю із складенням відповідного документу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не проводився габаритноваговий контроль у відповідності до вимог Порядку № 879, документ про такий контроль відповідачем суду не надавався та в матеріалах справи такий відсутній.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У постанові від 26 квітня 2018 року по справі № 338/1/17 Верховний Суд висловив позицію про вірність висновків суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будьякого доказу, якто наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Водночас, відповідачем у спірній постанові в п. 7 постанови серії ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 року, не зазначено про наявність будьякого доказу, зокрема і відеозапису подій, які відбувалися 27 лютого 2024 року близько 11 год. 41 хв. на 104 км. автодороги М-30 «Стрий-Ізварине». А тому суд не бере до уваги відеозапис, долучений представником відповідача до відзиву на позовну заяву.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за відсутності зафіксованого факту події правопорушення, не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі № 712/12830/16-а.

В даному випадку відсутня належна доказова база, яка підтверджує факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1321 КУпАП, та як наслідок мотивує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

В контексті спірних правовідносин, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч ч. 2 ст. 77 КАСУ, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження викладених інспектором поліції у постанові обставин, зокрема не представлено належних та допустимих доказів порушення водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху, а саме порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами.

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд дійшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому, підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, із відповідача ГУНП в Тернопільській області на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 484,48 грн.

На підставі ст.ст. 9, 122, 126, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1534198 від 27 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 1321 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири),48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддя О. Герчаківська