Справа № 320/16011/24
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення позову

24 квітня 2024 року м. Київ №320/16011/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз"

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та

комунальних послуг

про визнання протиправним та скасування постанов від 29.11.2023, від 26.12.2022 та

від 10.01.2024, -

У С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 листопада 2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ";

- визнати протиправним та скасувати пункт 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ";

- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 січня 2024 №22 " Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду, справу №320/16011/24 передано до розгляду судді Жуку Р.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2024 позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" залишено без руху.

22.04.2024 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян Київського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення:

- дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Відповідач, НКРЕКП, Регулятор) від 29 листопада 2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ";

- дії пункту 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ";

- дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 січня 2024 № 22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840" та заборони:

- Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ідентифікаційний код юридичної особи 39369133) вчиняти дії щодо прийняття рішень про зміну (анулювання) місця провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ" (ідентифікаційний код юридичної особи 03361402);

- Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ідентифікаційний код юридичної особи 39369133) вчиняти дії щодо прийняття рішень про надання ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" (ідентифікаційний код юридичної особи 44907200) права на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у місці провадження господарської діяльності АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ" (ідентифікаційний код юридичної особи 03361402).

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що згідно з обґрунтуваннями Управління ліцензування до рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.11.2023 № 2082-21-2/23, від 29.11.2023 № 2084-21.2/23 та від 04.01.2024 №62-21.2/24 оскаржувані рішення НКРЕКП є пов`язаними між собою та спрямовані на позбавлення АТ "Черкасигаз" права провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах міста Черкаси та Черкаської області. Тому є всі підстави вважати, що в разі невжиття заходів забезпечення позову буде завдано шкоду законним правам та інтересам позивача та третім особам. Крім того, невжиття заходів забезпечення істотно ускладнить розгляд спору і зробить неможливим відновлення порушених прав, оскільки на час розгляду справи по суті та винесення судового рішення вказані постанови будуть виконані, а ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з фактичним виконанням спірних постанов, буде вкрай ускладненим, потребуватиме значних витрат часу та зусиль.

Окрім зазначених підстав, позивачем вказано, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29.11.2023 у справі №757/54636/23-ц, окрім іншого, вжито заходи забезпечення позову, заборонено Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг розглядати та вирішувати питання щодо внесення змін до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 (уточнення території провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України»)» та питання зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ Черкасигаз (на підтвердження чого надано відповідні докази).

Розглянувши у порядку письмового провадження питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до норм ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13.09.2021 у справі № 3Д/460/20, де, серед іншого, йдеться посилання і на іншу судову практику Верховного Суду.

При цьому, суд зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Таким чином, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд враховує Рекомендації NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі N 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Верховний судом в постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, було зазначено, що у випадку, якщо особа має намір звернутися до суду з немайновою вимогою, судам необхідно застосовувати та досліджувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Судом також враховано висновок Верховного Суду викладеного у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, в частині того, що "необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14- 729цс19) зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами, дійсно, виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом було встановлено, що Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" є учасником ринку природного газу та здійснює діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу споживачу.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначаються ЗУ "Про ринок природного газу".

Відповідно до положень частини 3 ст.2 Закону України "Про ринок природного газу", рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього Закону, мають відповідати принципам пропорційності, прозорості та недискримінації.

Згідно з принципом пропорційності рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень повинні бути необхідними і мінімально достатніми для досягнення мети задоволення загальносуспільного інтересу.

Згідно з принципом недискримінації рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень не можуть призводити:

до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є відмінним від обсягу прав та обов`язків інших осіб у подібних ситуаціях, якщо тільки така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу;

до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є таким, як і обсяг прав та обов`язків інших осіб у неподібних ситуаціях, якщо така однаковість не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу.

Дія принципів, зазначених у цій частині, поширюється також на суб`єктів ринку природного газу у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 12 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Приписами ст.14 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що діючий постачальник не має права встановлювати умови для припинення договору постачання, які обмежують право споживача на зміну постачальника.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюванних рішеннь та порушення такими рішеннями прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.

Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Так, предметом позову у даній справі є правомірність постанов НКРЕКП щодо розширення території ліцензованої діяльності ТОВ «ГРМУ» і щодо зупинення ліцензії на розподіл природного газу АТ "ЧЕРКАСИГАЗ".

Постановою НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 було видано ТОВ ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 29.11.2023 відбулось засідання Комісії (https://www.nerc.gov.ua/materials), на якому, окрім інших, були розглянуті питання:

- питання №7 Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 (уточнення території провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ Газорозподільні мережі України;

- питання №9 Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного наказу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ".

Так, на засіданні НКРЕКП 29.11.2023 відповідачем було прийнято постанову №2224 Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ Газорозподільні мережі України діяльності з розподілу природного газу та постанову №2226 Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ".

Між тим судом встановлено, що оскаржувані постанови НКРЕКП явно суперечать вимогам Закону та порушують права інтереси позивача, оскільки на час прийняття оскаржуваних постанов ухвалою Печерського районного суду міста Києва суду від 28.11.2023 року по справі №757/54636/23-ц вжито заходи забезпечення позову та заборонено НКРЕКП розглядати та вирішувати питання щодо внесення змін до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 (уточнення території провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ") та питання зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "Черкасигаз".

Приймаючи постанови від 29.11.2023 №2224 та №2226 щодо внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ Газорозподільні мережі України діяльності з розподілу природного газу, а також щодо зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ", відповідачем було проігноровано вимоги ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2023 у справі №757/54636/23-ц, якою НКРЕКП було заборонено розглядати та вирішувати питання щодо внесення змін до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 (уточнення території провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ Газорозподільні мережі України та питання зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ".

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачу було відомо при прийняту Печерським районним судом міста Києва ухвалу від 29.11.2023 до початку проведення засідання Комісії, на якому розглядались питання, зокрема, питання №7 Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 (уточнення території провадження господарської діяльності з розподілу природного газу ТОВ Газорозподільні мережі України та питання №9 Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного наказу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ", що підтверджується письмовим підтвердженням про направлення електронного листа від 29.11.2023 (12:36 год.) та заявою про подання копії вказаної ухвали відповідачу (копія міститься в матеріалах справи).

Суд наголошує, що основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення.

Поряд з цим суд враховує правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 20 квітня 2021 року у справі №640/17351/19 про те, що існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії такого рішення, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із врахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так з доданих до заяви про забезпечення позову доказів судом встановлено, що відповідно до Окремої фінансової звітності за 2022 року АТ "Черкаснгаз" та звітом незалежного аудитора - ТОВ АК "КРОУ УКРАЇНА" від 29.05.2023, доходи позивача в 2022 році від здійснення розподілу природного газу становили 827 056 тис.грн., а інші доходи 78 292 тис.грн., разом 950 348 тис.грн. Тобто в структурі доходів АТ "Черкаснгаз" доходи Товариства від здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу становлять 87%.

Згідно зі звітністю, поданою АТ "Черкаснгаз" до НКРЕКП за формою №8г-НКРЕКП- газ-моніторинг «Звіт про застосування тарифів на послуги розподілу природного газу», доходи Товариства від здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу за 11 місяців 2023 року становили 595 678 тис.грн. або 90% відсотків в загальній структурі виручки АТ "Черкаснгаз". При цьому виручка від здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу, була основним джерелом надходжень для покриття Товариством виробничої собівартості послуг з розподілу природного газу, зокрема матеріальних витрат, витрат на оплату праці, амортизації, інших витрат. Крім того, за рахунок виручки від здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу АТ "Черкаснгаз" здійснювало фінансування капітальних інвестицій, витрат на встановлення індивідуальних лічильників та будинкових приладів обліку, інших операційних та фінансових витрат.

Формою №8б-НКРЕКП-газ-моніторинг формою «Звіт про застосування тарифів на послуги розподілу природного газу» вказано, що в 1 кварталі 2023 року виручка Товариства від реалізації послуг з розподілу природного газу склала 160 664,90 тис. грн.

Як вбачається з бухгалтерських довідок про розмір виручки від надання послуг за розподіл природного газу за грудень 2023 та січень-березень 2024 року, тобто після прийняття оскаржуваних рішень позивач перестав отримувати виручку від реалізації послуг з розподілу природного газу, а сума виручки становить "нуль".

Згідно звіту Товариства за 2022 рік, середньооблікова чисельність всіх працівників товариства станом на 31.12.2022 року (осіб) -2 118.

Вищенаведене призвело до скорочення фонду оплати праці та подання працівниками АТ "Черкасигаз" за період 26.02.2024 по 15.04.2024 рік 27 заяв про звільнення.

З наданих доказів суду також вбачаєтеся, що позивач позбавлений можливості покривати витрати, які фінансувалися за рахунок виручки від реалізації послуг природного газу, що призводить до втрати виробничих зав`язків із постачальниками товарів, робіт послуг, а також може призвести до аварій на газорозподільній інфраструктурі.

Також відповідно до бухгалтерської довідки станом на кінець 1 кварталу 2024 року кредиторська заборгованість позивача становить 2 747 522 тис.грн.

Суд враховує доводи позивача, що невжиття судом забезпечувальних заходів по даній справі може мати наслідком припинення господарської діяльності Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз".

Так, основним видом господарської діяльності Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" є діяльність з розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи.

Відтак, вбачається, що до завершення процедури оскарження позивачем спірних рішень відповідача, застосування їх виконання призведе до неможливості здійснювати господарську діяльність Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз", та в кінцевому результаті може мати наслідком банкротство суб`єкта господарювання.

У постанові від 11.03.2020 по справі № 640/15005/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суттєві зміни в господарській діяльності позивача, зокрема, припинення діяльності останнього, при очевидних ознаках протиправності оскаржуваних постанов відповідача - є вагомою підставою застосування заходів забезпечення. Такий висновок Верховного Суду також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №640/17408/19.

Разом з тим, для подальшого відновлення своїх прав та інтересів, позивач вимушений буде проходити через відповідні процедури відновлення платоспроможності боржника та стягувати збитки з НКРЕКП.

Відповідно до п. 1.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201, місце провадження господарської діяльності це - територія адміністративно-територіальної одиниці (область, район, місто, село тощо), де знаходиться газорозподільна система ліцензіата, до якої підключено не менше 50000 точок приєднання суб`єктів ринку природного газу, щодо якої НКРЕКП прийнято рішення про надання права ліцензіату в її межах здійснювати господарську діяльність з розподілу природного газу. Вимога щодо кількості точок приєднання розповсюджується на суб`єктів господарювання, які мають намір отримати ліцензію з розподілу природного газу.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, адже наслідком ухвалення НКРЕКП оскаржуваних постанов є зміна території обслуговування АТ «Черкасигаз», а саме виключення з сфери обслуговування АТ таких істотних споживачів як м.Черкаси (обласний центр) та споживачів усієї Черкаської області без надання жодних компенсаторних територій. Якщо до прийняття спірних постанов позивач обслуговував всю Черкаську область, включно з обласним центром, то після - лише місто Умань, Уманський, Христинівський та Маньківський райони Черкаської області. Внаслідок скорочення території обслуговування АТ «Черкасигаз», окрім фінансових втрат, несе непоправні втрати у вигляді розриву господарських зв`язків, вивільнення працівників, припинення договорів з споживачами (які укладаються з новим ліцензіатом) і уразі задоволення заявленого позову - відновити порушені права АТ «Черкасигаз» та в майбутньому не можливо бути задіяти зворотню реституцію.

Водночас судом також враховується, що згідно з статтею 59 Закону України "Про ринок природного газу" суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом..

Крім того, положення ст.1 Закону України "Про ринок природного газу" передбачають, що господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Таким чином, само по собі зупинення оскаржуваних постанов відповідача не надає прав позивачу не виконувати укладені договори на ринку природного газу та він залишається відповідальним за постачання природного газу на ринку природного газу споживачам на підставі договорів.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його і отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (пункт 54 рішення від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України").

Таким чином, оцінюючи дане питання про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що застосування забезпечення позову шляхом зупинення дії постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг буде обґрунтованим, оскільки вказані вище обставини можуть мати реальні наслідки заподіяння шкоди правам та інтересам АТ "Черкаснгаз" - як суб`єкту господарювання, який становить суспільний інтерес, що обслуговує місто Черкаси та Черкаську область.

На переконання суду заявником доведені та документально підтверджені обставини, які вказують на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили їх захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Водночас суд звертає увагу на те, що у разі застосування у даній частині забезпечення позову у відношенні тільки позивача не призведе до завдання більшої шкоди, ніж та, якій вдасться запобігти.

Суд також зазначає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз", за яким останній звернувся до суду, що суперечитиме вище згаданим позиціям Європейського суду з прав людини та Верховного Суду.

Щодо застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо прийняття рішень про зміну (анулювання) місця провадження господарської діяльності з розподілу природного газу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ" та прийняття рішень про надання ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ" права на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у місці провадження господарської діяльності АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЧЕРКАСИГАЗ" суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так пункт 5 частини третьої статті 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Відповідно до усталеної практиці Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 16 березня 2020 року у справі №640/4769/19, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Ураховуючи вищезазначене на думку суду, у даній частині заява про забезпечення задоволенню не підлягає.

При цьому, необхідно зазначити, що статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, як види забезпечення позову, так і випадки забезпечення позову, які не допускаються, зокрема, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку).

Разом з тим, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що положення п.6 ч.3 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюються на заяву про забезпечення позову, подану Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" в даній справі.

Окремо, суд зауважує, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності оскаржуваних постанов відповідача, а рішення стосовно вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом буде ухвалено у даній справі.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 01.06.2022 у справі №380/4273/21, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд наголошує, що в даному випадку застосування заходів забезпечення адміністративного позову першочергово спрямоване на захист конституційних прав на працю 2118 робітників, споживачів за договорами природного газу міста Черкаси та Черкаської області та з метою збереження існуючого правового становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, встановлення їх обґрунтованості.

Подібні висновки щодо того, що вжиття визначених судом заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а насамперед спрямоване лише на забезпечення права позивача доступу до правосуддя в Україні та збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог були викладені в постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 420/7613/19, від 13.05.2021 у справі № 640/31875/20, від 23 вересня 2021 року у справі № 420/11076/20, від 14 грудня 2021 року у справі № 240/16920/21, від 15 квітня 2022 року у справі № 440/6755/21, від 21 грудня 2022 року у справі № 160/11995/22, від 31 січня 2023 року у справі № 140/8709/21, від 22 березня 2023 року у справі № 380/8301/22.

За таких обставин, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана позивачем заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" задовольнити частково.

Зупинити дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 листопада 2023 № 2226 "Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої АТ "ЧЕРКАСИГАЗ";

Зупинити дію пункту 16 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2022 № 1839 "Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ "ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ";

Зупинити дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10 січня 2024 № 22 "Про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 840".

У задоволені застосування інших заходів - відмовити.

Ухвалу направити для виконання сторонам у справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Дана ухвала може бути пред`явлена до виконання у порядку та спосіб, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", у строк до 30 вересня 2025 року.

Стягувач: Акціонерне товариства "Оператор газорозподільної системи "Черкасигаз" (18028, Україна, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Максима Залізняка, будинок, 142).

Боржник: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 19, ).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання. а також не перешкоджає подальшому розгляду справи по суті.

Суддя Жук Р.В.