Справа № 120/855/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 квітня 2024 р. Справа № 120/855/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, податковий орган, позивач) з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , відповідачка ) податкового боргу в сумі 17 292 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачкою рахується заборгованість перед бюджетом, яка виникла внаслідок несплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Ухвалою суду від 29.01.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

20.02.2024 р. від відповідачки надійшли письмові пояснення (вх. №1057/24), в яких вказала, що в Додатку до податкової декларації, по якій нею сформовано борг , зазначено, що сума 17 292 грн. є зобов`язанням по ЄСВ, а не ПДФО.

Також зазначила, що нею подана уточнююча податкова декларація за 2022 р., де виправлено цю помилку. При цьому, зазначила, що сума в розмірі 17 292 грн., як зобов`язання по ЄСВ нею повністю сплачено.

Ухвалою від 02.04.2024 р. витребувано у позивача письмові відомості та докази надходження уточнюючої декларації від відповідачки та чи скореговано на підставі неї (уточнюючої декларації) борг, який просить стягнути позивач та, у разі, якщо борг не скореговано вказати причини.

10.04.2024 р. до суду надійшли пояснення ГУ ДПС у Вінницькій області, у яких повідомлено, що згідно інформаційних баз даних податкового органу за ФОП ОСОБА_1 станом на 5.04.2024 р. обліковується заборгованність по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 17292 грн. нарахованої на підставі самостійно поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 р. № від 14.01.2023 .р. ФОП ОСОБА_2 подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи № від 9.02.2024 р. без відображення показників у розділі УІ декларації.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування сформовано на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи від 14.01.2023 р. , в графі 20.1 якої вказано суму зобов`язань з ПДФО 17 292 грн.

Судом не приймаються до уваги посилання позивачки на те, що в Додатках до Декларації наявний розрахунок ЄСВ, в якому відображено, що сума 17 292 грн. є саме зобов`язаннми по ЄСВ, а не ПДФО, оскільки в самій податковій декларації ця сума не відображена як нарахування ЄСВ.

Щодо аргументів позивачки стосовно того, що нею самостійно виправлені помилки та подано 08.0.2024 р. уточнюючою декларацію , де відображено суму 17 292 грн. як зобов`язаннми по ЄСВ, а не ПДФО, то тут суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 розділу 3 наказу МФУ №859 від 02.10.2015 р. із змінами визначено, що у розділі VI декларації "Розрахунок податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок у попередніх звітних періодах" значення сум податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок у попередніх звітних періодах відображаються окремо з податку на доходи фізичних осіб та військового збору в графах "податок на доходи фізичних осіб" та "військовий збір", "мінімальне податкове зобов`язання", "єдиний соціальний внесок" розділу VI декларації, а саме:

1) у рядку 23 вказуються сума податку та/або збору та/або єдиного внеску, які підлягали перерахуванню до бюджету або поверненню, або на небюджетні рахунки, за даними раніше поданої декларації за звітний (податковий) період, у якому виявлено помилку;

2) у рядку 24 вказуються уточнені суми податкових зобов`язань або сума до повернення за звітний (податковий) період, у якому виявлено помилку, або сума зобов`язань з єдиного внеску;

3) у рядку 25.1 вказується сума, на яку збільшується податкове зобов`язання та/або зобов`язання з єдиного внеску у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Рядок 25.1 заповнюється у разі, якщо внаслідок виправлення самостійно виявлених помилок виявлено факт заниження податкових зобов`язань та/або заниження зобов`язань з єдиного внеску (значення рядка 24 декларації більше ніж значення рядка 23 декларації).

Значення рядка 25.1 обчислюється як різниця між значеннями рядків 24 та 23.

У разі заповнення рядка 25.1 платник податку зобов`язаний відобразити суму штрафу у рядку 26 декларації;

4) у рядку 25.2 вказується сума, на яку зменшується податкове зобов`язання та/або зобов`язання з єдиного внеску у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Рядок 25.2 заповнюється у разі, якщо внаслідок виправлення самостійно виявлених помилок виявлено факт завищення податкових зобов`язань та/або зобов`язань з єдиного внеску (значення рядка 24 декларації менше ніж значення рядка 23 декларації).

Значення рядка 25.2 обчислюється як різниця між значеннями рядків 24 та 23, значення вказується без знака "-";

5) у рядку 26 вказується сума штрафу, яка обчислюється платником податку самостійно у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок згідно з пунктом 50.1 статті 50 глави 2 розділу II Кодексу.

Розмір штрафу 3 або 5 відсотків зазначається платником податку в рядку 26 декларації самостійно перед символом " %";

6) у рядку 27 вказується сума пені, нарахованої платником податку самостійно відповідно до статті 129 глави 12 розділу II Кодексу та/або статті 25 Закону.

7) виправлення самостійно виявлених помилок у попередніх звітних періодах мінімального податкового зобов`язання здійснюється з урахуванням напряму сплати позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 27.03.2023 № 154 «Про затвердження Змін до бюджетної класифікації».

Із процитованого видно, що у разі виправлення самостійно виявлених помилок в декларації має бути заповнено розділ 6 , а саме п. 25, в якому декларант має відобразити суму, на яку збільшується податкове зобов`язання та/або зобов`язання з єдиного внеску та суму на яку зменшуєтьс податкове зобов`язання та/або зобов`язання з єдиного внеску , у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Однак, як видно із уточнюючої декларації долученої до відзиву, відповідачкою, не скореговано в розіділі 6 податкові зобов`язання у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок у попередніх звітних періодах. Відтак, податковим органом не скореговано податковий борг на її підставі, відповідно, борг станом на дату розгляду справи рахується за суб"єктом господарювання, про що зазначено в письмових поясненнях позивача, що надійшли до суду 22.04.2024 р.

Суд не надає оцінки правомірності/не правомірності дій податкового органу стосовно коригування податкового боргу відповідачки на підставі поданої нею 08.02.2024 р. уточнюючої декларації, оскільки це не є предметом спору .

Оскільки відповідачкою борг не сплачено та його не скориговано на підставі поданою уточнюючої декдарації датованої 08.02.2024 р., позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов`язок сплати податків платником передбачений підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 57.1 статі 57 ПК України визначено, що платників податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами, визначеними пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п.59.5 ст. 59 ПК України).

Враховуючи не сплату відповідачкою податкового боргу, суд доходить висновку про наявність підстав для його стягнення.

У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 17 292 грн. в дохід державного бюджету.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 )

Повний текст рішення сфомровано 25.04.2024 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна