Справа № 761/24210/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Координаційно-моніторингової митниці на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Координаційно-моніторингової митниці про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Координаційно-моніторингової митниці, в якому просив:

- скасувати постанову від 27.10.2022 р., винесену начальником Координаційно-моніторингової митниці Колобородовим Андрієм Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 463630,86 грн;

- закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.12.2021 р. ТОВ «АТ Логістик» укладено зовнішньоекономічний контракт № PD-010/EE/2021 з компанією «Project Distribution» Естонія.

В пункті 1.1. Контракту зазначено, що продавець («Project Distribution») продає, а покупець (ТОВ «АТ Логістик») купує і оплачує іграшки, ігри, велосипеди та різні товари та аксесуари для дітей, іменовані далі Товар на умовах визначених в Контракті.

15.08.2022 р. з метою здійснення митного оформлення та випуску у вільний обіг товарів (іграшок з комбінованих матеріалів - гелікоптери та квадрокоптери для дітей віком до 14 років на радіокеруванні у комплекті із акумуляторними батареями з камерами та без, із зарядними пристроями та пультами в комплекті), що надійшли на адресу ТОВ «АТ Логістик», декларантом товариства ОСОБА_1 до митного посту «Столичний» було подано митну декларацію типу «IM40ДЕ» № UA100330/2022/442431, в якій задекларовано товар «Іграшки з комбінованих матеріалів, гелікоптери та квадрокоптери для дітей віком до 14 р., на РУ керуванні, у комплекті із акумуляторними батареями, з камерами та без, із зарядними пристроями та пультами в комплекті: Гелікоптер іграшковий на р/к ТМ «SУМА» арт.8107Н - 756 шт.; Гелікоптер іграшковий на р/к ТМ «SУМА» арт.85Н - 600 шт.; Гелікоптер іграшковий на р/к ТМ «SУМА» арт.839Н - 216 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою « 23» на р/к ТМ «SУМА» арт.73 - 24 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою « 24» на р/к ТМ «SУМА» арт.24 - 264 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х26» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х26 - 396 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х15А» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х15А - 288 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х15W» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х15W - 360 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х22SW» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х22SW - 216 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х23» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х23 - 360 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х23W» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х23W - 450 шт.; виробник Syma Toys Industrial Co., Ltd.; Торговельна марка Syma.

Позивачка керуючись Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, що викладена у додатку до ЗУ «Про митний тариф України», поясненнями до УКТЗЕД, затверджені наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 р. № 256 та враховуючи рішення Окружного адміністративного суду м.Києва по справі № 826/5548/14 від 04.03.2020 р., всю партію товару класифікувала за кодом УКТЗЕД 95030079 ставка ввізного мита - 0%) - інші іграшки та моделі з умонтованим двигуном з інших матеріалів, про що зазначено в графі 33 МД ІМ40ДЕ № UA100330/2022/442431.

Також, позивачка надала митному органу пакет документів, а саме: зовнішньоекономічний контракт № PD-010/EE/2021 від 17.12.2021 р.; інвойс № PD-27/07/2022 від 27.07.2022 р.; пакувальний лист від 27.07.2022 р.; документи, що підтверджують вартість перевезення товару № 1108-1 від 11.08.2022 р., № 1008-2 від 10.08.2022 р., № 0308-5 від 03.08.2022 р.; договір комісії № 21/10-1 від 21.10.2021 р.; специфікацію № 9 від 02.08.2022 р.; копію митної декларації країни відправлення № MRL 22PL361010NU59M42 від 10.08.2022 р.; автотранспортну накладну № 466003 від 10.08.2022 р.; декларацію про походження товару № PD-27/07/2022.

Однак, при аналізі поданих позивачем документів головним державним інспектором Київської митниці Блінковим В.Ю. було прийнято Рішення про визначення коду товару від 22.08.2022 р. № КТ- UA-2022, яким змінено присвоєний іграшкам: Квадрокоптер іграшковий з камерою «Z3» на р/к ТМ «SУМА»; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х15W» на р/к ТМ «SУМА»; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х22SW» на р/к ТМ «SУМА»; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х23» на р/к ТМ «SУМА», код УКТЗЕД 95030079 на новий і встановлено ставка мита у розмірі 10 %.

Також, митним органом відмолено було позивачці у прийнятті митної декларації № UA100330/2022/442431 від 15.08.2022 р., про що винесено картку відмови в прийнятті митної декларації.

Після чого позивачка подала нову митну декларацію № UA100330/2022/443000 від 24.08.2022 р., за якою нараховано та зараховано до Державного бюджету України платежі на загальну суму 842853,28 грн., з якої мито - 128786,35 грн., податок на додану вартість - 714066,93 грн., сума доплати склала - 154543,62 грн.

Однак, хоч позивачка і виконала всі умови закону начальником Координаційно-моніторингової митниці Колобородовим А.В. 27.10.2022 р. було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0034/126000/22 за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 463630,86 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що саме по собі зазначення позивачем невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру 1) неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), 2) ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або 3) кількості, 4) країни походження, 5) відправника та/або 6) одержувача товару, 7) неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його 8) митної вартості, та/або 9) надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або 10) несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності за ст.485 МК України у оскаржуваній постанові відповідач визначив те, що позивач не невірно зазначив в поданій в митній декларації коду товарів згідно з УКТЗЕД.

Колегія суддів звертає увагу, що диспозиція ст.485 МК України визначає, що порушення митних правил має місце у разі зазначення декларантом: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту); неправдивих відомостей щодо ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.

Таким чином, сам по собі факт невірного зазначення коду товару згідно з УКТЗЕД не становить склад правопорушення згідно з ст.485 МК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №640/5082/17, від 14.01.2021 у справі №640/5081/17 та від 08.02.2022 у справі №761/17885/17, який підлягає врахуванню судом у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.

Згідно з ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів (ч.8 ст.257 МК України).

Частиною 5 ст.265 МК України передбачено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Частиною 8 ст. 257 МК України визначено перелік відомостей, які вносяться до митної декларації декларантом.

Відповідно до ч.8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України.

Законом України «Про Митний тариф України» встановлюється Митний тариф України, який містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Згідно Правила 1 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, затверджених Законом України «Про Митний тариф України», назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил, зокрема, (b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

Правилом 3 інтерпретації УКТЗЕД визначено, що у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Відповідно до Правила 4 інтерпретації УКТЗЕД товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

В силу ст.69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Наведені положення МК України передбачають, що контрольну функцію стосовно вірності визначення декларантом коду товару за УКТЗЕД здійснює митний орган і законодавцем відповідальність для заявника (декларанта) встановлена не за неправильне визначення декларантом певного коду товару за УКТЗЕД (у разі наявності якої митниця самостійно приймає рішення про визначення коду товару), а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТЗЕД.

Як вбачається з матеріалів справи, при декларуванні імортованих товарів позивачем були подані усі необхідні документи, які в подальшому були використані для проведення експертизи у справі про порушення митних правил та висновок якої в подальшому слугував підставою для прийняття відповідачем рішення щодо зміни коду товару відносно деяких позицій задекларованого товару.

В той же час, матеріали справи не містять доказів подання позивачем до митного органу недостовірних документів для визначення коду товару, недостовірної інформації або приховування будь-якої інформації, необхідної для класифікації товару, оскільки при визначенні митницею коду товару були використані товаросупровідні документи надані позивачем.

Таким чином, у даному випадку мав місце складний випадок класифікації товару, що було здійснено відділом класифікації товарів відповідача, тобто особами зі спеціальними знаннями, в рамках чого не було встановлено заявлення позивачем недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТЗЕД, що виключає можливість застосування до декларанта штрафних санкцій.

Стаття 485 МК України передбачає наявність суб`єктивної сторони правопорушення - умисел на вчинення протиправного діяння, спрямований на досягнення мети по ухиленню від сплати митних платежів (протиправному звільненню від їх сплати або зменшенню їх розміру). Особа при ухиленні від сплати митних платежів має усвідомлювати та знати умови належного виконання обов`язку щодо сплати митного платежу, втім, свідомо вчиняти дії по уникненню від виконання такого обов`язку належним чином.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого ст.485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Тобто, для притягнення до відповідальності згідно ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Надані відповідачем докази не містять інформації, яка б свідчила про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення та наявності прямого умислу на надання недостовірних відомостей з метою ухилення від сплати митних платежів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення в частині умислу на ухилення від сплати митних платежів, за яке він притягнутий до відповідальності.

Частиною 1 ст. 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ч.1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: 1) чи було вчинено адміністративне правопорушення, 2) чи винна дана особа в його вчиненні, 3) чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 4) чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, 5) чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати 6) інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, під час розгляду справи про порушення митних правил щодо позивача та приймаючи спірну постанову, відповідач діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки незважаючи на не підтвердження належними та допустимими доказами вини позивача, без встановлення наявності умислу у діях позивача та їх спрямування на ухилення від сплати митних платежів.

Відповідно до п. 1 - 2 ч. 1 ст. 258 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду.

Оскільки оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності за ст. 485 МК України за відсутності в його діях складу такого адміністративного правопорушення, а сама постанова у справі про порушення митних правил №0034/126000/22 від 27.10.2022 винесена без врахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття, колегія суддів доходить висновку про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ч.2 ст.2 КАС України та про наявність визначених ст.258 МК України правових підстав для її скасування.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладені обставини, за результатами перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності передбачених законодавством підстав для скасування постанови про порушення митних правил №0034/126000/22 від 27.10.2022 та закриття справи про порушення митних правил у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

В силу ч.3 ст.272 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції у даній справі не може бути оскаржене.

Керуючись ст.243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Координаційно-моніторингової митниці - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено 23 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма