Справа № 280/679/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 квітня 2024 року Справа № 280/679/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстави, яка визначена абзацом 6 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- судові витрати покласти на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки під час мобілізації на підставі абзацу 6 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років. До заяви ним додані всі належні докази, належним чином завірені. На вказану заяву, позивач не отримав відповіді, тому його адвокатом Тарановим С.І. було подано скаргу на бездіяльність відповідача до Міністерства оборони України. В подальшому, Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.12.2023 № 6220 надано відповідь на скаргу адвоката Таранова С.І. до якої додано копію листа - відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.10.2023 № 4/5759/5, якою відмовлено позивачу у наданні відстрочки від призову. З такими діями відповідача позивач не погоджується, тому змушений звернутись до суду з позовною заявою про захист своїх прав.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/679/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 25.02.2024 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідачем 15.02.2024 за вх. № 7769 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на законність відмови, пояснивши, що позивач не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому такі обставини стали підставою відмови в задоволенні поданої позивачем заяви про оформлення йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Крім того, зазначив, що відмова не позбавляє права позивача, повторно після його постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 на звернення з аналогічною заявою. Вважає, правові підстави, щодо задоволення позовних вимог відсутні, а тому, просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Станом на час розгляду справи відповіді на відзив та заперечення до суду не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, місце реєстрації та прописки АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом НОМЕР_1 виданим Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області від 06.05.1998, та карткою платника податків від 01.08.2017, копії яких містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_1 з 05.04.2022 має статус внутрішньо - переміщеної особи з фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки № 2304- від 05.04.2022 виданої Управлінням соціального захисту населення Запорізької місцевої ради по Вознісенівському району, доданою до позовної заяви.

ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, з 26.01.2007 взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_7 , прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних сил України за ВОС № 901 посадою діловод, код 074А, що підтверджується тимчасовим посвідченням № НОМЕР_2 виданого 26.01.2007. Тимчасове посвідчення має відмітку про термін її дійсності, а саме: до 23.06.2021. Будь - яких інших відміток, або заповнень, щодо оновлених дат та періодів, документ в собі не містить. Копія тимчасового посвідчення додана позивачем до позовної заяви.

ОСОБА_1 11.10.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_8 подав заяву разом з додатками належним чином завірених про надання йому відстрочки від призиву під час мобілізації відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Копія заяви та додатків додано позивачем до позовної заяви.

05.12.2023 № 01.Т 05/12-023АП адвокатом Тарановим С.І. в інтересах ОСОБА_1 подана до Міністерства оборони України скарга щодо неправомірних дій з боку ІНФОРМАЦІЯ_8 по відношенню до ОСОБА_1 . Копія скарги міститься в матеріалах справи.

29.12.2023 № 6220 на скаргу адвоката Таранова А.С. ІНФОРМАЦІЯ_9 наданий лист з результатами проведеної перевірки, де з`ясовано, що заява ОСОБА_1 від 11.10.2023 розглянута ІНФОРМАЦІЯ_10 відповідь за наслідками розгляду направлена на визначену заявником адресу 25.10.2023 за вих. № 4/5759/5. Додатком до листа проучена копія відповіді ІНФОРМАЦІЯ_8 на 2-ох аркушах в 1 примірнику. Копія листа та додатка міститься в матеріалах справи.

Відповідь ІНФОРМАЦІЯ_8 № 4/5759/5 від 25.10.2023 містить в собі відмову у задоволенні заявлених вимог наступного змісту: «в ІНФОРМАЦІЯ_10 відсутні будь-які відомості про перебування на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 військовозобов`язаного (резервіста) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 . Враховуючи факт вашої відсутності на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 , повідомляємо про відсутність підстав у ІНФОРМАЦІЯ_8 оформлювати відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації та Ваше ім`я». Копія відповіді міститься в матеріалах справи.

Таким чином, не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Тому, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадянина.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-IX від 24.02.2022 визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім введення воєнного стану, Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 було оголошено загальну мобілізацію.

Статтею 17 Конституції України закріплено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

У відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадян, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (статті 20, 22 цього Закону).

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до вимог абз. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Згідно з п. 1, 8, 9, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно -територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, крім іншого: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, крім іншого: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Відповідно до підпункту 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Аналізуючи вказані норми чинного законодавства, суд зауважує, що чинне законодавство України передбачає обов`язок військовозобов`язаного особисто з`явитися до територіального підрозділу ТЦК та СП для надання документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач має тимчасове посвідчення (замість військового квитка) 26.01.2007 взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_7 , прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних сил України за ВОС № 901 посадою діловод, код 074А, що підтверджується тимчасовим посвідченням № НОМЕР_2 виданого 26.01.2007. Тимчасове посвідчення має відмітку про термін її дійсності, а саме: до 23.06.2021. Будь - яких інших відміток, або заповнень, щодо оновлених дат та періодів, документ в собі не містить.

Тому, на час виникнення спірних відносин та подачі позову позивач не перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_12 , заяв про зміну особистих та персональних даних до уповноважених осіб відповідача не надав, що й не оспорює в позовній заяві.

Крім цього, з матеріалів справи судом встановлено, що 17.10.2023 на адресу відповідача надійшла заява позивача про відстрочку від мобілізації від 11.10.2023 з копіями документів, яка в подальшому була зареєстрована з присвоєнням вхідного реєстраційного номеру 8461/4.

Суд зазначає, що реєстрація заяви позивача про надання відстрочки від мобілізації в канцелярії ІНФОРМАЦІЯ_10 17.10.2023 за № 8461/4 доводить обставини її надходження до відповідача у вказаний день, проте не доводить особисте прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Крім того, як вбачається зі змісту заяви від 11.10.2023, до неї додані нотаріально завірені копії документів, на підставі яких позивач просить надати йому відстрочку від призову.

В такому разі, з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_12 , особисто прибув до Центрального ОРТЦК із заявою про надання відстрочки від мобілізації та оригіналами документів, які обґрунтовують таку заяву, а в подальшому її зареєстрував та здав до канцелярії установи.

Крім того, судом з копії відповіді ІНФОРМАЦІЯ_10 від 25.10.2023 № 4/5759/5, встановлено, що питання надання позивачу відстрочки від мобілізації не було розглянуто відповідачем по суті саме через недотримання позивачем пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, закріплених у додатку 2 до Порядку Організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

З таких підстав, у зв`язку з відсутністю в ІНФОРМАЦІЯ_10 будь-яких відомостей про перебування (знаходження) на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 військовозобов`язаного (резервіста) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 , відповідач, враховуючи факт відсутності позивача на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 , не мав законних підстав приймати рішення, щодо його відстрочки від призиву на військову службу під час мобілізації, про що наступного і повідомив.

Враховуючи, що законодавчо не визначено форми рішення уповноваженого органу щодо надання відстрочки/відмови у наданні відстрочки від мобілізації, а також не унормовано обов`язку РТЦК направляти кореспонденцію військовозобов`язаним з повідомленням про вручення/рекомендованою кореспонденцією, судом не встановлено порушень прав позивача вказаною відповіддю, складеною за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову по мобілізації.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі « Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частинами 1, 3 ст. 139 КАС України передбачено , що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 2, 94, 241 - 246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 23 квітня 2024 року.

Суддя Р.В. Сацький