Справа № 742/1081/24
Суддя: Бездідько В. М.
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/21/24
Єдиний унікальний № 742/1081/24
РІШЕННЯ
25 квітня 2024 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі
головуючого судді Бездідька В.М.,
секретаря Лісафіної Н.С.,
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м Прилуки справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів
Позивач у судовому засіданні підтримав позов повністю у якому зазначив, що 08.02.2024 Відповідачем була складена Постанова серії ББА N?561975 (далі -
Постанова), згідно якої ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 340 грн 00 коп.

Відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи. Під час руху у нього вимкнувся двигун, внаслідок чого він змушений був одразу зробити вимушену зупинку, щоб розібратися у причинах цього, увімкнувши аварійну сигналізацію. Шукати дозволені місця для стоянки/зупинки не було змоги, адже на холостому ходу не міг довго їхати. Після зупинки виявилося, що у нього закінчився газ, а автоматично на бензин двигун не переключився. Вручну увімкнув подачу бензину, після чого двигун завівся та збирався їхати далі, однак був зупинений працівником поліції. Відповідно до п.15.14 ПІДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9,9-9.11 цих Правил. Вважає, що у діях відсутній склад адміністративного правопорушення, адже відсутній суб?єктивний стан (вина), тому що подія сталася поза його волею. Він діяв відповідно до п.15.14 ПДР України, а тому не повинен притягнутий до адміністративної відповідальності. Інспектор не надав жодних доказів вчинення правопорушення. Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N?14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів. У графі 7 Постанови, де вказуються додатки до Постанови, поліцейський не зазначив жодного доказу та технічного засобу. Відповідно до Постанови ВС від 13 лютого 2020 року у справі N? 524/9716/16-а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повинна містити інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення. Приписами ч. 3 ст. 283 КАП чітко передбачено імперативний обов?язок поліцейського щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Також Суд у вказаній Постанові звертає увагу на те, що процесуальний обов?язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на поліцейського. N? 524/5536/17 та у справі N? 295/3099/17.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі

права посилатися у майбутньому на будь-які докази. Крім того, згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Враховуючи це, можна констатувати, що сам факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена вина скаржника у інкримінованому правопорушенні, а тому у діях скаржника відсутній склад адміністративного правопорушення. Відповідно до ч.2 ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз?яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов?язки. Поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи. Поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений

КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Поліцейський обмежився лише формальним складанням Постанови без дотримання встановленої законом процедури,

чим порушив ст.ст. 276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 КУПАП. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об?єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб?єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму - суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об?єктивної сторони вчиненого порушення та вини особи в його вчиненні. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі N? 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016). Враховуючи викладене, є всі підстави вважати постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУПАП, необгрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого він не скоїв, з порушенням законних прав, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою

особою), правомочним розглядати скаргу. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених статтею 247КУПАП.

Заяви ( клопотання) учасників справи

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явився. З цих підстав суд слухав справу на підставі матеріалів, наданих позивачем.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 Глави 11 КАС.

Обставини встановлені Судом

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 561975 від 8 02 2024 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, особою, яка її винесла, було встановлено, що 08.02.24 о 16.40 позивач здійснив зупинку та стоянку на проїзній частині дороги по вул Київська 190 у м Прилуки, чим порушив пункт 15.4 Правил дорожнього руху України. Доказів вчиненого правопорушення відповідач не надав.

Оцінка Суду

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року№ 580-VIII.

В даній справі на підтвердження вини позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявна лише оскаржувана постанова.

З іншої сторони, в спростування своєї вини він надав заперечувальні пояснення, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальностіє

Отже, в даних правовідносинах, як зі сторони обвинувачення, так і зі сторони захисту, в підтвердження та спростування винуватості надано дві «групи доказів».

Суд знаходить, що за обставинами справи копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути визнана належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вона не є самостійним беззаперечним доказом, являє собою рішення про притягнення до адміністративної відповідальності і обставини викладені в ній повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Далі Суд звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

Тому в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Названі обставини не дають змоги Суду однозначно оцінити дії позивача як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Таким чином, на підставі викладеного, Суд приходить до висновку, що вказана постанова підлягає скасуванню.

Наведене в своїй сукупності є підставою для задоволення позову.

Відповідно до статті 139 КАС підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа витрати по сплаті судового збору.

З цих підстав, керуючись статтями 1 -3, 77, 241-246, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 561975 від 8.02.2024 року

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. в рахунок повернення судового збору.

5. Копію рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Судове рішення за наслідками розгляду справи набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його оскарження з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судове рішення можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі:

Головне управління Національної поліції у Чернігівській області, місцезнаходження проспект Перемоги, б. 74, м. Чернігів, індекс 14000, код ЄРДПОУ 40108651.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області В.М. Бездідько