Справа № 120/5236/24
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 квітня 2024 р. Справа № 120/5236/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому порядку заяву про забезпечення позову в справі за позовом ТОВ «Плазол» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ТОВ «Плазол» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 07 грудня 2021 року між позивачем (замовником) та фірмою METAL CONVERTER SPAIN, S.L. (виконавцем), що знаходиться в Королівстві Іспанія, укладено контракт №08-12/21 на переробку відпрацьованих автомобільних каталізаторів (далі - Контракт).

10 лютого 2022 року позивачем подано відповідачу митну декларацію №UA100040/2022/604513, відповідно до якої відпрацьовані автомобільні каталізатори розміщені в митний режим переробки за межами митної території.

Відповідно до Указу Президента України «Про ведення воєнного стану» №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, №573/2022 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 07 листопада 2022 року, №58/2023 від 06 лютого 2023 року, №254/2023 від 01 травня 2023 року, №451/2023 від 26 липня 2023 року, №734/2023 від 06 листопада 2023 року, №49/2024 від 05 лютого 2024 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Згідно пунктів 3.2 розділу 3 «Основні умови поставки» Контракту сертифікована платина та паладій, у вигляді банківського металу, поставляються замовнику повітряним транспортом. Доставку та страхування здійснює виконавець за рахунок замовника. Базис поставки - CIP аеропорт «Бориспіль» м. Київ. У зв?язку з дією воєнного стану в Україні в фірми METAL CONVERTER SPAIN, S.L. відсутня можливість, виконати пунктів 3.2 розділу 3 «Основні умови поставки» Контракту та здійснити доставку позивачу дорогоцінних металів, отриманих з відпрацьованих автомобільних каталізаторів, та провести страхування зазначеного товару.

28 лютого 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 27 лютого 2024 року про зупинення строку переробки за межами митної території до завершення дії обставин непереборної сили. Листом №7.8-3/28-02-05/13/5352 від 26 березня 2024 року відповідач повідомив про відмову у зупинені строку переробки відпрацьованих автомобільних каталізаторів за межами митної території, відповідно до митної декларації від 10 лютого 2022 року №UA100040/2022/604513 та зобов`язано позивача завершити режим переробки за межами митної території у строк до 31 березня 2024 року.

Рішення відповідача про відмову у зупиненні строку переробки відпрацьованих автомобільних каталізаторів за межами митної території оскаржено позивачем до суду (справа №120/3952/24).

Однак відповідачем 02 квітня 2024 року повідомлено ТОВ «Плазол» про відкликання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території України з 10.04.2024.

Вважаючи протиправним рішення Київської митниці №7.8-3/28-02-05/13/5746 від 02 квітня 2024 року про відкликання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території України від 02 лютого 2022 року №027, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Київської митниці від 02 квітня 2024 №7.8-3/28-02- 05/13/5746 про відкликання дозволу, наданого ТОВ «Плазол» на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території України від 02 лютого 2022 року №027, відповідно до митної декларації від 10 лютого 2022 року №UA100040/2022/604513, до набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/5236/24.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову представник позивача зазначив, що підстави для відкликання дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території України від 02 лютого 2022 року у відповідача були відсутні. Вважає, що вказані обставини вказують на очевидні ознаки протиправності рішення відповідача і порушення прав та інтересів позивача.

Вказує, що відповідно до ст. 174 Митного кодексу України, протягом 20 днів від дати відкликання дозволу на переробку товарів за межами митної території України товари, поміщені в митний режим переробки за межами митної території, повинні бути заявлені до іншого митного режиму в порядку, визначеному цим Кодексом. У разі невиконання підприємством вимог частини першої цієї статті забезпечення, надане відповідно до частини п`ятої статті 164 цього Кодексу, підлягає використанню для сплати забезпеченої суми.

Представник зазначає, що у зв`язку з відсутністю у позивача через дію обставин непереборної сили можливості реімпортувати товар, він понесене збитки на суму 971430,56 грн, яка нарахована відповідачем при виїзді товару в митному режимі «переробка товарів за межами митної території України».

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини першої і другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із Рекомендаціями №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта, його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Тому, щодо доводів заявника про використання відповідачем забезпечення у розмірі 971 430,56 грн відповідно до ст. 174 Митного кодексу України, то суд зазначає, що у разі задоволення позовних вимог ТОВ «Плазол» за наслідками розгляду справи №120/5236/23, позивач не позбавлений права подати заяву про повернення помилково стягнутих коштів відповідно до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643.

Щодо доводів про наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача і порушення прав та інтересів позивача, то суд зазначає, що оцінка протиправності чи правомірності рішення Київської митниці буде надано судом за наслідками розгляду справи та не може бути оцінена судом при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Системний аналіз зазначеного дає підстави суду дійти висновку, що у справі, яка розглядається, заявник не довів наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову у визначений ним спосіб.

З огляду на викладене, керуючись статтями 2, 150-154, 241, 243, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ «Плазол» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна