Справа № 420/8611/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8611/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № -1502 від 30.06.2018, якими визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб (18010700) у розмірі 270560,6 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДПС в Одеській області було донараховано ОСОБА_1 податкові зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб (технологічний код 18010700) за податковий період 2018 рік, із різними номерами та різними датами прийняття, але на одну й ту ж саму суму податкового зобов`язання: податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № - 1502 від 30.06.2018р. 270 560,6 грн.; податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № - 1502 від 04.06.2018р. 270 560,6 грн. Листом ГУ ДПС в Одеській області за вих. № 9467/6/15-32-24-08-06 від 14.03.2024р., за змістом якого зазначено, що ППР по земельному податку з фізичних осіб форми «Ф» від 04.06.2018 No-1502 у сумі 270560,60 грн, відповідно до інформаційних систем баз даних Державної Податкової служби України відсутнє та не є дійсним. При цьому, копії ППР № -1502 від 30.06.2018 до позовної заяви (справа № 420/3502/22) ГУ ДПС в Одеській області додано не було, з урахуванням чого ОСОБА_1 був впевнений, що з урахуванням пред`явлення до суду копії ППР № -1502 від 04.06.2018 саме воно є було підставою визначення податкового боргу із земельного податку за 2018 рік. Враховуючи викладене, 19.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в тому числі й за 2018 рік із земельного податку ППР № -1502 від 04.06.2018. В подальшому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі № 420/8617/23 позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано в тому числі ППР № -1502 від 04.06.2018 із земельного податку за 2018 рік. Однак за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України про наявність у ОСОБА_1 станом на 22.07.2020 податкового боргу у розмірі 1 512 836,72 грн., в тому числі із земельного податку з фізичних осіб (технологічний код 18010700) на загальну суму 1 005 030,52 грн:, зокрема, за 2018 рік ППР № -1502 від 30.06.2018р. 270 560,6 грн. Отже, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023р. по справі № 420/8617/23, яке набрало законної сили 27.12.2023, встановлено протиправність визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань із земельного податку за 2018 рік у сумі 270 560,6 грн, то існування продубльованого податкового повідомлення-рішення з іншим номером є неприпустимим.

Ухвалою судді від 21.03.2024 ОСОБА_1 поновлено строк на звернення до суду з даним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.03.2024 до суду від ГУ ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що за даними інформаційних систем баз даних Державної Податкової служби України за фізичною особою ОСОБА_1 рахувалась земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2966 га, (03.11) нежитловий фонд (окремі будівлі, споруди та їх частини), 32-ї економічно-планувальної зони міста Ізмаїл з 01.01.2010 року відповідно до договору купівлі-продажу, ВЕТ № 703538 від 16.08.2007, спільна часткова (17/960), відповідно до рішення суду б/№ від 26.06.2007, спільна часткова (67/75), відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду по справі № 2-4238-2007 від 26.10.2007, приватна (1/1), договору купівлі-продажу № 3778 від 16.07.2007 (8/75) від загальної площі 73649 кв.метрів (копії технічного паспорту). У 2018 році фізичній особі ОСОБА_1 було сформоване і надіслане податкове-повідомлення рішення про сплату земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2966 га: за 2018 рік - № № -1502 від 30.06.2018 р. на суму 270560,60 грн. Сума земельного податку на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2966 га у 2018 році становить 270560,60 грн. (2254671,66*12%). Розрахунок НГО станом на 01.01.2018 становить 2254671,66 грн. (200,34*1.249*1.433*1.06*1*2*10000*0,2966), де 200,34 НГО за 1м2 32-ої зони по м. Ізмаїл на 2014 рік, коефіцієнти індексації 1,249 (у 2015р. до 2014р.) та 1,433 (у 2016р. до 2015р.), 1,06 (у 2017 р. до 2016р.), 1 (у 2018р. до 2017р.), Кф=2 (коефіцієнт функціонального використання земельних ділянок затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року № 489), 12% - ставка земельного податку на 2018 рік, 02966 площа земельної ділянки в га. На підставі вищевикладеного вважаємо, що Податкове повідомлення рішення № -1502 від 30.06.2018 прийнято законно та обґрунтовано.

01.04.2024 до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно з якою рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023р. по справі № 420/8617/23, яке набрало законної сили 27.12.2023р. та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2023р. по справі № 420/8617/23 встановлено протиправність визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань із земельного податку за 2018 рік у сумі 270 560,6 грн. При цьому, як вбачається із змісту відзиву ГУ ДПС в Одеській області на адміністративний позов по справі № 420/8611/24, ГУ ДПС в Одеській області не спростовуються висновки Одеського окружного адміністративного суду та П`ятого апеляційного адміністративного суду за змістом рішення від 21.08.2023 та постанови від 27.12.2023 по справі № 420/8617/23 щодо протиправності визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань із земельного податку за 2018 рік у сумі 270 560,6 грн., а також не зазначається про обставини прийняття ГУ ДПС в Одеській області 2 (двох) податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області, якими було донараховано ОСОБА_1 податкові зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб (технологічний код 18010700) за податковий період 2018 рік, із різними номерами та різними датами прийняття, але на одну й ту ж саму суму податкового зобов`язання, по одному й тому ж самому податку та за один й той самий податковий період.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02.03.2023 ОСОБА_1 стало відомо про те, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 по справі № 420/3502/22 адміністративний позов ГУ ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу задоволено в повному обсязі, стягнуто з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 суму податкової заборгованості по:

- податку на нерухоме майно, відмінне вiд земельної ділянки, сплачений ф.о, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010300) у сумі 727848,59 грн. рахунок на UA0015742, отримувач УДКСУ в Ізмаїльському р-н /21080900, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998;

- земельному податку з фізичних осіб (18010700) у сумі 845 501,87 грн. на рахунок UA0015742, отримувач УДКСУ в Ізмаїльському р-н /21080900, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

13.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 по справі № 420/3502/22.

При цьому, як вбачається із змісту позовної заяви ГУ ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу податкова заборгованість із земельного податку складається із по податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС в Одеській області: за 2017 рік податкове повідомлення-рішення № 6 від 30.06.2017р. 169 100,37 грн.; за 2018 рік податкове повідомлення-рішення № -1502 від 30.06.2018р. 270 560,6 грн.; за 2019 рік податкове повідомлення-рішення № 4-1502 від 30.06.2019р. 405 840,9 грн.

Однак, до позовної заяви ГУ ДПС в Одеській області про стягнення коштів з ОСОБА_1 за податковим боргом додано копії наступних податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області із земельного податку за податковий період 2017-2019 рр.: за 2017 рік податкове повідомлення-рішення № 6 від 30.06.2017 169 100,37 грн; за 2018 рік податкове повідомлення-рішення № -1502 від 04.06.2018 270 560,6 грн; за 2019 рік податкове повідомлення-рішення № 4-1502 від 11.05.2019 405 840,9 грн.

При цьому, копії податкового повідомлення-рішення № -1502 від 30.06.2018 разом із позовом ГУ ДПС в Одеській області надано не було, з урахуванням чого ОСОБА_1 був впевнений, що з урахуванням пред`явлення до суду копії податкового повідомлення-рішення № -1502 від 04.06.2018, - саме воно було підставою визначення податкового боргу із земельного податку за 2018 рік.

19.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в тому числі й за 2018 рік із земельного податку податкового повідомлення-рішення № -1502 від 04.06.2018.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку не отримував ППР № - 1502 від 04.06.2018р., що й було підставою для задоволення клопотання про поновлення строку для звернення до суду із позовною заявою про визнання протиправним та скасування в тому числі й податкове повідомлення-рішення № -1502 від 04.06.2018.

До позовної заяви ОСОБА_1 було додано копію позовної заяви ГУ ДПС в Одеській області по справі № 420/3502/22 та копію податкового повідомлення-рішення № -1502 від 04.06.2018, яке ГУ ДПС в Одеській області було додано до позовної заяви по справі № 420/3502/22.

Під час розгляду справи № 420/3502/22 ГУ ДПС в Одеській області не повідомляло ані позивача, ані суд про те, що податкове повідомлення-рішення № -1502 від 04.06.2018 є недійсним.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2023 по справі № 420/3502/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 по справі № 420/3502/22 скасовано, адміністративний позов ГУ ДПС в Одеській області до фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу залишено без розгляду.

В подальшому рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі № 420/8617/23 позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано, в тому числі, податкове повідомлення-рішення № -1502 від 04.06.2018 із земельного податку за 2018 рік.

Зі змісту зазначеного судового рішення вбачається, що згідно листа Головного управління ДПС в Одеській області №29-15-0.82-1103/2-23 від 22.03.2023 року повідомлено, що відповідно до даних Державного земельного кадастру за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Аеродромна, 2, 30.12.2020 року сформована земельна ділянка площею 2,4560 га із цільовим призначенням 03.15 Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з кадастровим номером :01:006:0020.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав за №326642435 від 22.03.2023 р. право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:006:0020 за Ізмаїльською міською радою Ізмаїльського району Одеської області зареєстровано лише 13.02.2023 р. та площа земельної ділянки становить 2,456 га.

Отже, земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , сформовано 30.12.2020 р., право власності на неї зареєстровано 13.02.2023 р., тобто після визначення ОСОБА_1 сум податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2017-2019 роки.

Крім того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2020 року у справі № 420/3271/20, що набрало законної сили на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2021 року, визнано протиправним та нечинним пункт 1.1 Рішення 37 сесії VII скликання Ізмаїльської міської ради від 31.10.2018 року № 4395-VII «Про заходи щодо стимулювання оформлення прав на земельні ділянки», яким було встановлено ставку земельного податку для землекористувачів, які використовують земельні ділянки без належним чином оформлених документів, що посвідчують право користування земельними ділянками, у розмірі 12,000 відсотків від нормативної грошової оцінки землі, за винятком землекористувачів, які використовують земельні ділянки за видами цільового призначення земель згідно КЗЦПЗ В.02 (Секція В «Землі житлової та громадської забудови, розділ 02 «Землі житлової забудови»).

П`ятий апеляційний адміністративний суд в постанові від 24.02.2021 року у справі №420/3271/20 зазначив, що встановлення Ізмаїльською міською радою ставки земельного податку для користувачів, які використовують земельні ділянки без належним чином оформлених документів, що посвідчують право користування земельними ділянками, суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки у такому випадку відсутні такі обов`язкові елементи, як: платники податку; об`єкти оподаткування.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що особа, яка володіє нерухомим майном, що розташоване на земельній ділянці, права на яку для такої особи не оформлені, не можна вважати платником земельного податку в розумінні статті 269 Податкового кодексу України до моменту виникнення відповідних прав такої особи на цю земельну ділянку відповідно до запису, сформованого у Державному земельному кадастрі у порядку визначеному законом.

Таким чином, оскільки в період 2017-2019 роки позивач володів нерухомим майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці, права на яку в той період не були оформлені в передбаченому порядку, тому його не можна вважати платником земельного податку в розумінні Податкового кодексу України.

Податковий орган не надав до суду доказів внесення відомостей про земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2966 га до державного земельного кадастру станом на час винесення спірних правовідносин.

Крім того, відповідачем не доведено правомірність визначення площі земельної ділянки, з якої розраховано земельний податок, при тому що земельна ділянка не сформована.

Тобто, у Головного управління ДПС в Одеській області відсутні правові підстави для прийняття податкових повідомлень-рішень №6 від 30.06.2017 р., №-1502 від 04.06.2018 р., №4-1502 від 11.05.2019 р. про визначення ОСОБА_1 сум податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб в загальному розмірі 845501,87 грн. за 2017-2019 роки».

З урахуванням зазначеного, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі № 420/8617/23, яке набрало законної сили 27.12.2023 та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2023 по справі № 420/8617/23 встановлено протиправність визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань із земельного податку за 2018 рік у сумі 270 560,6 грн.

20.09.2023 ГУ ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі № 420/8617/23.

При цьому, ані за змістом апеляційної скарги, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ГУ ДПС в Одеській області не повідомляло ані позивача, ані суд про те, що податкове повідомлення-рішення № -1502 від 04.06.2018 є недійсним.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2023 по справі № 420/8617/23 апеляційну скаргу ГУ ДПС в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі № 420/8617/23 без змін.

01.10.2023 під час пошуку інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 стало відомо, що на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 накладено податкову заставу на підставі акта опису майна ГУ ДПС в Одеській області № 16/10/15-32-52-09-12 від 22.07.2020.

03.10.2023 на адресу ГУ ДПС в Одеській області було направлено адвокатський запит за вих. № 03-10/01-23 від 03.10.2023, відповідно до якого представник ОСОБА_1 просив повідомити про правові підстави здійснення опису майна згідно акту опису майна ГУ ДПС в Одеській області № 16/10/15-32-52-09-12 від 22.07.2020 та у разі здійснення опису майна згідно акту опису майна ГУ ДПС в Одеській області № 16/10/15-32-52-09-12 від 22.07.2020 у зв`язку із несплатою у строки, встановлені ПКУ, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, з дня виникнення податкового боргу (п. п. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПКУ) надати у письмовому вигляді інформацію про наявність відповідного податкового боргу (із зазначенням його суми та підстав виникнення відповідного податкового боргу, ППР та ін).

У відповідь на вищезазначений адвокатський запит було направлено лист ГУ ДПС в Одеській області за вих. № 42406/6/15-32-13-06-06 від 09.10.2023р. та зазначено за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України про наявність у ОСОБА_1 станом на 22.07.2020р. (дата складання акту опису) податкового боргу у розмірі 1 512 836,72 грн., в тому числі із земельного податку з фізичних осіб (технологічний код 18010700) на загальну суму 1 005 030,52 грн.: за 2016 рік податкове повідомлення-рішення № 6 від 24.09.2016 159 528,65 грн.; за 2017 рік податкове повідомлення-рішення № 6 від 30.06.2017 169 100,37 грн.; за 2018 рік податкове повідомлення-рішення № -1502 від 30.06.2018р. 270 560,6 грн.; за 2019 рік податкове повідомлення-рішення № 4-1502 від 30.06.2019 405 840,9 грн.

Після остаточного вирішення спору по справі № 420/8617/23, в результаті якого судами встановлено протиправність визначення ОСОБА_1 податкових зобов`язань із земельного податку за 2018 рік у сумі 270 560,6 грн, 05.03.2024 на адресу ГУ ДПС в Одеській області було направлено адвокатський запит за вих. № 05-03/01-24 від 05.03.2024, відповідно до якого представник ОСОБА_1 просив надати належним чином завірені копії наступних податкових повідомлень-рішень, якими ОСОБА_1 було донараховано податкові зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб (технологічний код 18010700).

У відповідь на вказаний запит ГУ ДПС в Одеській області надано, серед іншого, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № -1502 від 30.06.2018, якими визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб (18010700) у розмірі 270560,6 грн.

В березні 2024 р. представник позивача звернувся до ГУ ДПС в Одеській області із запитом, в якому проси повідомити, за яким обставин та на яких підставах податковим управлінням донараховано позивачу податкові зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб (18010700) за податковий період 2018 р. відповідно до двох податкових повідомлень-рішень із різними номерами та різними датами прийняття, але на одну і ту ж суму податкового зобов`язання:

1) № -1502 від 30.06.2018 270 560,6 грн

та

2) № -1502 від 04.06.2018 270 560,6 грн.

У відповідь 14.03.2024 ГУ ДПС було направлено відповідь № 9467/6/15-32-24-08-06, згідно з якою податкове повідомлення-рішення по земельному податку від 04.06.2018 № -1502 на суму 270 560,60 грн згідно інформаційних систем баз даних ДПС України відсутнє та не є дійсним.

Отже, з урахуванням зазначеного, при наявності рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі № 420/8617/23, яким уже було визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області із земельного податку за 2018 рік на суму 270 560,6 грн. (№ -1502 від 04.06.2018), позивач отримавши лист ГУ ДПС в Одеській області за вих. № 9467/6/15-32-24-08-06 від 14.03.2024, з якого вбачається наявність податкового боргу із земельного податку за 2018 рік на підставі податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № -1502 від 30.06.2018, вимушено звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, згідно пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно.

Згідно п. 265.1 ст. 265 ПК України, податок на майно складається з: 265.1.1. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; 265.1.2. транспортного податку; 265.1.3. плати за землю.

Між тим, згідно пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, одним з принципів податкового законодавства є принцип стабільності, згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України, у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

При цьому, згідно п. 269.1 ст. 269 ПК України, патинками податку є: 269.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2. землекористувачі.

Згідно пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Крім того, згідно п. 14.1.175 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Питання правомірності визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб (технологічний код 18010700) за податковий період 2018 рік в сумі 270 560,6 грн було предметом судового розгляду справі № 420/8617/23, в результаті чого суди виснували, що податковим органом безпідставно проводилось нарахування позивачу податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлових нерухомості, за 2016, 2017, 2018, 2019 роки, фактично на підставі рішень Ізмаїльської міської ради прийнятих або в поточному бюджетному періоді або після 15 липня року, що передує бюджетному періоду.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Так, преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Частиною четвертою статті 78 КАС України установлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В цілому, преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

За вищенаведених преюдиційних обставин по справі № 420/8617/23, суд дійшов висновку про те, визначення позивачу податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС в Одеській області № -502 від 30.06.2018 270 560,6 грн є неправомірним, а відповідне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

При цьому, ГУ ДПС в Одеській області жодним чином не пояснило, яким чином ГУ ДПС в Одеській області прийнято два податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області, якими було донараховано ОСОБА_1 податкові зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб (технологічний код 18010700) за податковий період 2018 рік, із різними номерами та різними датами прийняття, але на одну й ту ж саму суму податкового зобов`язання, по одному й тому ж самому податку та за один й той самий податковий період.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 20 жовтня 2011 року по справі «Рисовський проти України» зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, interalia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -1502 від 30.06.2018, якими визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб (18010700) у розмірі 270560,6 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2705,61 грн (дві тисячі сімсот п`ять грн 61 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк