Справа № 400/2085/24
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 р. № 400/2085/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівГоловне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, , вул. Зодчих, 22,м. Вінниця,Вінницька обл., Вінницький р-н,21005

провизнання протиправним та скасування рішення від 14.07.2023 №93, від 06.09.2023 №93, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14.07.2023 за № 93 та від 06.09.2023 № 93 про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 27.03.1984 року, з 02.11.1994 по 15.06.2001 в СМУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та період підприємницької діяльності з 25.06.2003 по 31.12.2003 на підставі довідки Вознесенської ДПІ ГУ ДПС № 18284/6/14-29-59-01 від 03.08.2023;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву від 06.07.2023 та заяву 31.08.2023 про призначення пенсії за віком та врахувати періоди роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 27.03.1984 року, з 02.11.1994 по 15.06.2001 в СМУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та період підприємницької діяльності з 25.06.2003 по 31.12.2003 на підставі довідки Вознесенської ДПІ ГУ ДПС № 18284/6/14-29-59-01 від 03.08.2023;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області призначити пенсію за віком з 03.07.2023 року та відшкодувати пенсію у розмірі, згідно чинного законодавства, з моменту відмови у призначенні пенсії до прийняття рішення про призначення пенсії за віком.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем 2 не враховано періоди роботи, оскільки у трудовій книжці ім`я на російській мові " ОСОБА_2 " не відповідає паспортним даним " ОСОБА_2 ", на печатці при звільненні відсутній код організації та відсутня інформація в СПОВ, відсутні докази сплати страхових внесків за період підприємницької діяльності.

19.03.2024 р. відповідачем 2 подано відзив на позов, де вказано, що при опрацюванні наданих Позивачем, документів, їх змісту і належного оформлення, страховий стаж Позивача склав 17 років 04 місяці 11 днів. До страхового стажу Позивача не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки ім`я на російській мові " ОСОБА_2 " не відповідає паспортним даним " ОСОБА_2 ", окрім того в періоді роботи з 02.11.1994 по 15.06.2001 року на печатці при звільнені відсутній код організації, та відсутня інформації в СПОВ. Крім того, Позивача було поінформовано, що для зарахування періоду підприємницької діяльності з 09.06.2003 по 31.12.2003 року необхідно надати довідку про нарахування та сплати страхових внесків. З огляду на вищевикладене Головним управлінням, в рамках чинного законодавства, було прийнято рішення від 14.07.2023 року за № 93 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

27.03.2024 р. відповідач 1 подав відзив на позов, в якому відзначив, що 06.07.2023, 31.08.2023 Позивач двічі зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058). 14.07.2023 та 06.09.2023 відповідно також двічі, згідно поданих заяв Позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності були прийняті рішення від 14.07.2023 №93 та від 06.09.2023 №93 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Так, до страхового стажу Позивача не зараховано періоди роботи:

- згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 27.03.1984, оскільки ім`я вказане на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки не відповідає паспортним даним Позивача, окрім того за період роботи з 02.11.1994 по 15.06.2001 відсутній код підприємства СМУ «Спецжитлострой, всупереч Інструкції № 58 та Положенню № 118;

- період підприємницької діяльності 09.06.2003 по 31.12.2003, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків за вказані періоди.

Відтак, страховий стаж Позивача, згідно наданих до заяв про призначення пенсії документами склав 17 років 4 місяці 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач двічі 06.07.2023 р. і 31.08.2023 р. зверталася до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком.

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 2.

Рішеннями відповідача 2 від 14.07.2023 р. № 93 і від 06.09.2023 р. № 93 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. Рішення за змістом аналогічні. Зокрема, зазначено, що страховий стаж позивача складає 17 років 4 місяці 11 днів (необхідних страховий стаж 26 років).

До страхового стажу позивача не зараховано такі періоди:

- згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 27.03.1984 р., оскільки ім`я вказане на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки не відповідає паспортним даним позивача, окрім того за період роботи з 02.11.1994 р. по 15.06.2001 р. відсутній код підприємства СМУ «Спецжитлострой», всупереч Інструкції № 58 та Положенню № 118;

- період підприємницької діяльності 09.06.2003 р. по 31.12.2003 р., оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Позивач на момент звернення із заявами про призначення пенсії за віком досягла 63 років. Як зазначено в оскаржуваних рішеннях, для призначення пенсії позивачу необхідно мати 26 років страхового стажу. Саме відсутність 26 років страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У трудовій книжці позивача у період роботи з 02.11.1994 р. по 15.06.2001 р. зазначено назву підприємства, номери і дати наказів, на підставі яких вони зроблені. Записи про прийняття та звільнення з роботи засвідчені підписом відповідальної особи та печаткою підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

Щодо невірного написання імені позивача у трудовій книжці суд виходить з того, що трудова книжка позивача вперше заповнювалась 27.03.1984 р. На той час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162. За приписами вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та КЦСПС від 06.09.1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Отже, невірне написання імені не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.

Суд критично ставиться до тверджень відповідачів щодо неможливості зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.

Отже, суд дійшов висновку, що період з 02.11.1994 р. по 15.06.2001 р. належить зарахувати до загального страхового стажу позивача.

Окрім того, пенсійним органом не враховано до страхового стажу позивача період її підприємницької діяльності з 25.06.2003 р. по 31.12.2003 р., оскільки не підтверджено сплату страхових внесків за спірний період.

Позивач посилається на лист Головного управління ДПС у Миколаївській області від 03.08.2023 р. № 18284/6/14-29-59-01, в якій зазначено, що з 25.06.2003 р. по 31.07.2003 р. позивач перебувала на загальній системі оподаткування; з 01.08.2003 р. по 30.11.2003 р. проводила підприємницьку діяльність зі сплатою фіксованого податку за ставкою 50 грн щомісяця; з 01.12.2003 р. по 31.12.2003 р. перебувала на загальній системі оподаткування.

У спірній період на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій періоди здійснення підприємницької діяльності за умовою сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.

Суд не може погодитися з твердженнями позивача щодо врахування довідки ГУ ДПС у Миколаївській області в якості доказу на підтвердження сплати страхових внесків. Зазначена довідка підтверджує лише факт здійснення позивачем підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування, проте не є належним доказом в підтвердження сплати страхових внесків, облік яких ведеться пенсійним органом.

За таких обставин, наданими до суду доказами не підтверджується факт сплати позивачем страхових внесків у період з 25.06.2003 р. по 31.12.2003 р., що унеможливлює зарахування провадження підприємницької діяльності за цей період до страхового стажу особи.

В цій частині позовні вимоги не належать задоволенню.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання призначити та виплатити пенсію задоволенню не підлягає, оскільки зобов`язання відповідача 1 зарахувати до стажу спірні періоди та повторно розглянути заяву про призначення пенсії є достатнім способом захисту порушеного права позивача. Призначення та нарахування пенсії є дискреційними повноваженнями органів ПФУ, суд не має повноважень визначати всі необхідні умови для призначення пенсії, у тому числі обраховувати необхідний страховий стаж, та зобов`язувати органи ПФУ призначити пенсію.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надала квитанції про сплату судового збору в загальній сумі 1937,92 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів солідарно підлягає 968,96 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21028, ідентифікаційний код 13322403) про визнання протиправними та скасування рішень від 14.07.2023 за № 93 та від 06.09.2023 № 93 про відмову в призначенні пенсії за віком; зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 27.03.1984 року, з 02.11.1994 по 15.06.2001 в СМУ "Спецжитлострой" та період підприємницької діяльності з 25.06.2003 по 31.12.2003 на підставі довідки Вознесенської ДПІ ГУ ДПС № 18284/6/14-29-59-01 від 03.08.2023; зобов`язання повторно розглянути заяву від 06.07.2023 та заяву 31.08.2023 про призначення пенсії за віком та врахувати періоди роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 27.03.1984 року, з 02.11.1994 по 15.06.2001 в СМУ "Спецжитлострой" та період підприємницької діяльності з 25.06.2003 по 31.12.2003 на підставі довідки Вознесенської ДПІ ГУ ДПС № 18284/6/14-29-59-01 від 03.08.2023; зобов`язання призначити пенсію за віком з 03.07.2023 року та відшкодувати пенсію у розмірі, згідно чинного законодавства, з моменту відмови у призначенні пенсії до прийняття рішення про призначення пенсії за віком задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 14.07.2023 р. № 93 і від 06.09.2023 р. № 93 про відмову у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 02.11.1994 р. по 15.06.2001 р. у СМУ "Спецжитлострой".

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.07.2023 р. і від 31.08.2023 р. про призначення пенсії.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21028, ідентифікаційний код 13322403) судовий збір у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 24.04.2024 р.

Суддя Н. В. Лісовська