Справа № 160/23834/23
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/23834/23

Головуючий суддя І інстанції Сидоренко Д.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Дніпрі апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року в адміністративній справі №160/23834/23 за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило:

- визнати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013 року №28909928, такою, що не підлягає виконанню;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження №39731788 щодо виконання постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013р. №28909928.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року адміністративний позов Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" було задоволено частково.

Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013 року №28909928.

В задоволені інших вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірна постанова була прийнята відповідачем у відповідності з приписами чинного законодавства. Зауважено про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом про оскарження постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013 року №28909928.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останнього.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2010 у справі №10/333-10 за позовною заявою Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", з останнього була стягнута суму основного боргу у розмірі 151 159 554, 58 грн., пеня в розмірі 11 843 565,53 грн., інфляційні втрати в розмірі 202 277,88 грн., 3% річних в розмірі 1 996 477,18 грн., витрати на державне мито в розмірі 25 500,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236,00 грн.

Господарським судом Дніпропетровської області 01.02.2011 р. був виданий наказ про примусове виконання рішення №10/333-10.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2011 у справі №10/333-10 змінені рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2010 та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2011 в частині стягнення пені, зменшений розмір пені з 11 843 565 грн. 53 коп. до 5 921 782 грн. 76 коп.; відмовлено у стягненні решти суми пені.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2010 та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2011 у справі №10/333-10 залишені без змін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2013 у справі №10/333-10 задоволено заяву сторін та затверджено підписану сторонами мирову угоду від 11.04.2013р.

22.09.2011р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Роєнком Р.В. було відкрито виконавче провадження №28909928.

22.08.2013р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейком М.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору, згідно якої постановлено стягнути з боржника: Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" виконавчий збір у розмірі 11964665,89 грн.

22.08.2013р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейком М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно якої постановлено закінчити виконавче провадження з примусового виконання наказу №10/333-10 виданого 01.02.2011 Господарським судом Дніпропетровської області та постанову про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013 ВП №28909928 винести в окреме провадження.

11.09.2013р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Борейком М.В. була винесена постанова про відкриття ВП №39731788 з примусового виконання постанови ВПВР ДВС України від 22.08.2013 №28909928 про стягнення виконавчого збору.

Постановою про зупинення вчинення виконавчих дій від 29.11.2019р. ВП №39731788, зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання постанови №28909928 від 2.08.2013р. до моменту виключення з Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Постановою про поновлення вчинення виконавчих дій від 08.08.2023р. ВП №39731788 поновлено виконавче провадження з примусового виконання постанови №28909928 від 02.08.2013р.

Вважаючи протиправним стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи зміст встановлених фактичних обставин справи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, з огляду на відсутність обставин протиправності постанови про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013 ВП №28909928, а також те, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 11.09.2013р. ВП №39731788, прийнята внаслідок постанови про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013 ВП №28909928, належним та достатнім способом захисту прав позивача, в даному випадку, є скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013р. винесеної в межах виконавчого провадження №28909928.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Отже, передумовою застосування пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» слугує той факт, що боржник має статус суб`єкта, на якого поширюється дія Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Відтак сам по собі факт примусового стягнення заборгованості з боржника автоматично не свідчить про наявність підстав для застосування пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, 29.08.2021 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14 липня 2021 року №1639-IX, яким внесені зміни до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 3 листопада 2016 року №1730-VIII-VIII та до Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ.

Статтею 2 Закону №1730-VIII-VIII унормовано, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1730-VIII, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Аналіз наведених норм права надає підстави для висновку, що заходи відносно врегулювання питання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, стосуються підприємств, включених до відповідного реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Як видно з матеріалів справи, КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (наказ Мінрегіону від 25.10.2017 №279).

Отже, оскільки заборгованість між теплогенеруючим (Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль") та теплопостачальним підприємствами (Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа") підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», а виконавчим документом про стягнення заборгованості є наказ №10/333-10, виданий 01.02.2011 Господарським судом Дніпропетровської області, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що виконавчий збір відповідно до пункту 6 частини 5 статті 27 Закону №1404-VІІІ не підлягає стягненню.

В свою чергу, визначаючи належність способу захисту прав позивача, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інсанції, що оскільки постанова про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013 по ВП №28909928 була ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства, то належним та достатнім способом захисту прав позивача, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, в даному випадку, є скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013р. винесеної в межах виконавчого провадження №28909928.

Що стосується посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом про оскарження постанови про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013 по ВП №28909928, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки в силу приписів ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» позивач мав об`єктивні сподівання щодо завершення процедури стягнення виконавчого збору.

Так, з матеріалів справи слідує, що про факт здійснення виконавчих дій за постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 22.08.2013 року №28909928 позивач дізнався 04.09.2023 року після отримання постанови відповідача про поновлення вчинення виконавчих дій від 08.08.2023 року № ВП39731788.

Відповідно до конверту, яким адміністративний позов був надісланий до суду першої інстанції, останній було подано до відділу поштового зв`язку 12.09.2023 року, тобто протягом десятиденного строку, визначеного ст. 287 КАС України, що свідчить про відсутність факту пропуску позивачем строку звернення до суду.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року в адміністративній справі №160/23834/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва