Справа № 480/839/24
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2024 року Справа № 480/839/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/839/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства у справах ветеранів України, в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, і просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" № 10/ІІІ/8/3 від 16.11.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій;
- визнати факт того, що ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року по 02 квітня 2022 року відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", у взаємодії із НОМЕР_1 окремим батальйоном територіальної оборони (Суми) НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони (в/ч НОМЕР_3 ), брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а саме в Сумській області на території Сумської (м. Суми) та Миропільської (с. Миропілля) територіальних громад, що є підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
- зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги мотивує тим, що у зв`язку з окупацією Сумської області з 24.02.2022 по 03.04.2022 він долучився з 25.02.2022 до активної участі у національному спротиві, і у взаємодії із НОМЕР_1 окремим батальйоном територіальної оборони (Суми) НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони (в/ч НОМЕР_3 ) та виконував заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів на території міста Суми та Сумського району. У зв`язку з чим звернувся до відповідача з заявою про надання йому статус учасника бойових дій на підставі пункту 25 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", однак відповідачем відмовлено у задоволенні заяви.
Ухвалою суду від 08.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Пунктами 19-25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ визначені різні категорії осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій, та визначено різний механізм отримання такого статусу.
Як вбачається із вказаної норми, для встановлення статусу учасника бойових дій саме на підставі пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ особа повинна була брати участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Добровольче формування (в розумінні пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ) та добровольче формування територіальної громади (в розумінні пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ) є різними добровольчими формуваннями, за участь в яких встановлений різний механізм набуття статусу учасника бойових дій. Таким чином, позивач відноситься до категорії осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій на підставі пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІ як особа, яка входила до складу добровольчого формування територіальної громади, та брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.
Окрім цього зазначає, що позовна вимога про встановлення факту участі позивача у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства оскільки суперечить КАС України та ЦПК України.
Представником позивача подано до суду відповідь на відзив (а.с.55-61), у якому просить задовольнити позовну заяву, з огляду на те, що Мінветеранів наказом № 43 від 26.02.2022 затвердило Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Тобто саме Мінветеранів створює, формує персональний склад, забезпечує діяльність та керівництво діяльністю Комісії через призначеного ним голову Комісії - представника Мінветеранів, а таким чином, повністю контролює діяльність Комісії.
Повідомляє, що позивач не заперечує, що він має право на отримання статусу учасника бойових дій на підставі пункту 19 частини першоїстатті 6 Закону № 3551-XII, однак це не виключає наявність у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій на підставі пункту 25 частини першоїстатті 6 Закону № 3551- ХІІ, із заявою про надання якого він звернувся до Комісії Мінветеранів.
До моменту укладання контракту (02.04.2022), в тому числі і період що надає право на отримання статусу учасника бойових дій на підставі пункту 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ. Позивач формально не входив до складу добровольчого формування територіальної громади, створеного відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 1 Закону України "Про основи національного супротиву".
Таким чином, у відповідача не було та не має підстав стверджувати, що позивач, не відноситься до категорій осіб, які мають право на отримання статусу учасника бойових дій згідно пункту 25 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Представник з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду повідомляє, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив (а.с.63-68), виходичи з того, що згідно з положення № 1175 Мінветеранів лише організовує та координує роботу з питань надання, позбавлення статусу учасника бойових дій та призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону.
Міжвідомча комісія дійсно утворена Мінветеранів, однак є окремим суб`єктом владних повноважень, який наділений окремими від Мінветеранів дискреційними повноваженнями, що полягають у можливості вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, а саме: повернути документи; надати, відмовити у наданні або позбавити статусу учасника бойових дій; призначити або відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги.
Міжвідомча комісія непідконтрольна Мінветеранів, оскільки складається не тільки з працівників Мінветеранів, а й представників Міноборони, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісу Генерального прокурора, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС та громадських об`єднань. Міжвідомча комісія та Мінветеранів є окремими суб`єктами владних повноважень.
Статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним в пункті 25 частини першої статті 6 Закону, які брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у період з 24 лютого по 25 березня 2022 року.
Відповідно до абзаців двадцятого - двадцять другого пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання статусу учасника бойових дій надається особам, зазначеним в пункті 25 частини першої статті 6 Закону, є довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, Держприкордонслужби, СБУ тощо.
У разі відсутності зазначеної довідки підставою для надання статусу учасника бойових дій вищезазначеним особам є свідчення (заява) не менше трьох свідків (одним з яких є командир підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа або добровольче формування, у складі якого особа брала участь у здійсненні відповідних заходів) про період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів.
Позивачем до заяви про надання статусу учасника бойових дій у порушення пункту 4 Порядку № 413 додано довідку за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413, видану не командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, Держприкордонслужби, СБУ та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, а видану Добровольчим формуванням Сумської територіальної громади № 4.
Також, повідомляє що не погоджується, з аргументами позивача, оскільки справа № 287/167/18-ц, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду належить до правового регулювання іншої сфери суспільних відносин та не має ніякого відношення до суті спірного питання позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
02.04.2022 позивачем укладено контракт добровольця територіальної оборони з командиром добровольчого формування Сумської терторіальної громади №4 ОСОБА_2 , який набирає чиності з 26.02.2022. (а.с.8-9)
27.01.2023 командиром ВЧ НОМЕР_3 видано довідку про безпосредню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової аргресією Російської Федерації проти України про те, що позивач дійсно в період з 26.02.2022 по дату видачу довідки (27.01.2023) брав участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосреднього зіткнення та вогневого контакту з противником та у проведенні розвідувальних заходів) перебуваючи в Сумській області на території Сумської (м. Суми) та Миропільської (с. Миропілля) територіальних громад.(а.с.13)
Позивач 05.09.2023 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив визнати його учасником бойових дій у відповідності до п.25 ч.1 ст 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". (а.с.15)
Міжвідомча комісія на своєму засіданні 16.11.2023 розглянула заяву позивача та прийняла рішення №10/ІІІ/8/3 відмовити ОСОБА_1 , у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав відповідно до п.25 ч.1 ст 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".(а.с.17)
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус ветеранів війни визначається Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон № 3551-XII), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються особи, які з 24 лютого по 25 березня 2022 року відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, а також райони проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.

У разі відсутності такої довідки, відповідно до абз. 6 п. 25 ст. 6 Закону підставою для надання статусу учасника бойових дій зазначеним особам є документи, дані та інформація, вказана у абзацах сьомому, восьмому частини першої статті 6 Закону.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" період дії воєнного стану громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - цивільні особи), можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав, у тому числі отримати вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.01.2023 командиром ВЧ НОМЕР_3 видано довідку про безпосредню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової аргресією Російської Федерації проти України про те, що позивач дійсно в період з 26.02.2022 по дату видачу довідки (27.01.2023) брав участь у виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосреднього зіткнення та вогневого контакту з противником та у проведенні розвідувальних заходів) перебуваючи в Сумській області на території Сумської (м. Суми) та Миропільської (с. Миропілля) територіальних громад.(а.с.13)

Крім того, 02.04.2022 позивачем укладено контракт добровольця територіальної оборони з командиром добровольчого формування Сумської терторіальної громади №4 ОСОБА_2 , який набирає чиності з 26.02.2022. (а.с.8-9)

Доказів, що піддають сумніву достовірність зазначених у довідці відомостей, відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить посилання на норми чинного законодавства, щодо відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій.

Також, зазначене рішення та відзив на адміністративний позов не містять жодних обґрунтувань щодо спростування наданих позивачем документів про участь у бойових діях.

Вказані обставини позбавляють суд можливості оцінити обґрунтованість прийняття спірного рішення.

З урахуванням викладеного, а також того, що відповідачем в спірному рішенні відсутні обґрунтування підстав прийняття рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, суд дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийнято всупереч вимог наведених актів законодавства, є необґрунтованим, безпідставним та відповідно таким, що належить до скасування.

Щодо позовної вимоги про визнання факту того, що позивач брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової аргресією Російської Федерації проти України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати факт того, що він у взаємодії з ВЧ НОМЕР_3 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової аргресією РФ проти України.

Тобто, на думку позивача підставою для надання йому статусу учасника бойових дій є встановлення факту, того що він у період з 26.02.2022 по 02.04.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової аргресією РФ проти України.

Отже, позивач має намір вирішити питання про визнання факту участі його у бойових діях, а тому спір у цій справі не має ознак публічно-правового, і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає.

Відповідно до ст. 132 ч.ч 1, 3 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрат на професійну правничу допомогу віднесено до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання професійної правової допомоги від 01.02.2024, акт приймання-передачі, квитанцію та детальний опис робіт. Згідно з договором про надання правової допомоги вартість виконаних адвокатом робіт становить 1000,00 грн., за годину наданих послуг. Загальна вартість (гонорар) наданих послуг визначається на підставі акту приймання-передачі наданих юридичних послуг по даному договору.(а.с. 18-25)

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

Відповідач не заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу та не заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

При визначенні розміру відшкодування суд враховує обсяг наданих послуг, тривалість розгляду справи. У матеріалах справи мається позовна заява, за підписом адвоката. Також маються складені адвокатом документи: відповідь на відзив. Суд враховує кількість таких документі, обсяг матеріалів, що опрацьовані адвокатом.

Враховуючи ту обставину, що підготовка цього позову вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу на рівні 5000 грн., є співмірним зі складністю цієї заяви, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг.

Згідно приписів ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження своїх правових позицій, суд доходить переконання, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2422,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" № 10/ІІІ/8/3 від 16.11.2023, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про надання йому статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, 12, м. Київ, 01001, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко