Справа № 931/242/24
Суддя: Безп'ятко О. І.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 931/242/24
Провадження № 2-а/931/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Безп`ятко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Левчук О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Вінцюк Ю.Б.,

представника відповідача Дудік І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 20 березня 2024 року надіслала до суду вищевказаний адміністративний позов. Позов мотивує тим, що постановою серії ЕНА № 1638533 від 12.03.2024 року її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. З даною постановою не погоджується, вважає її незаконною, а дії працівників поліції безпідставними, з огляду на наступне. 12.03.2024 приблизно о 10 год. 15 хв. виїжджаючи на своєму автомобілі з парковки біля кафе «Панда», по вул. Миру, 25, була зупинена працівниками поліції, які повідомили про порушення правил дорожнього руху, а саме: виїжджаючи із парковки не включила поворот. Позивач відповіла, що не погоджується із цим. Із відео, яке їй показали поліцейські, жодних порушень не вбачається. Вподальшому, працівники поліції повідомили, що за порушення п. 9.2 «а» ПДР її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Наголошує на тому, що керуючи транспортним засобом, правил дорожнього руху не порушила, при виїзді з парковки, перед початком руху подала сигнал світловими покажчиками повороту ліворуч. Також до позовної заяви додає відеозапис із камери відеоспостереження, розташованої на будівлі навпроти її припаркованого автомобіля, з якої чітко видно завчасну подачу сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху.

Просить витребувати у Головного управління Національної поліції у Волинській області постанову від 12.03.2024 серії ЕНА №1638533 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати постанову від 12.03.2024 серії ЕНА №1638533 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу.

Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 01 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Водночас, суддею задоволено клопотання позивача та витребувано у Головного управління Національної поліції у Волинській області належним чином засвідчену копію постанови серії ЕНА №1638533 від 12.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП.

08 квітня 2024 року на виконання ухвали від представника відповідача надійшло клопотання, у якому просив долучити до матеріалів справи копію постанови серії ЕНА № 1638533 від 12.03.2024 року, відеозапис із місця події з нагрудної камери поліцейського, а також просив відкласти розгляд справи.

Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 09 квітня 2024 року клопотання представника Головного управління Національної поліції у Волинській області заступника начальника СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області Пукавського О.В. задоволено, судове засідання відкладено на 24 квітня 2024 року.

10 квітня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначає, що 12.03.2024 близько 10 год. 25 хв. поліцейським з РПП СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області сержантом поліції Гомоном О.Л., по вул. Миру у сел. Локачі, була зупинена ОСОБА_1 , котра рухаючись автомобілем марки «ТОЙОТА» р.н.з. НОМЕР_1 , з парковки поблизу кафе «Панда», що по вул. Героїв Майдану у сел. Локачі, а саме при виїзді з парковки, не увімкнула покажчик повороту відповідного напрямку. Встановивши особу порушника, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, заслухано усні пояснення по факту вчиненого правопорушення, порушнику було роз`яснено її права. При перегляді відеозапису з автомобільного відеореєстратора покажчик повороту увімкнено не було. Відповідно до п. 9.4 ПДР, припиняти подачу сигналу покажчиками повороту необхідно після закінчення маневру здійснення повороту. Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому та зазначила, що поворот включила, що підтверджується долученим нею відео. Просила позов задовольнити повністю.

Представник позивача Вінцюк Ю.Б. у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. На відео, яке надано на її адвокатський запит, чітко видно, що ОСОБА_1 увімкнула лівий поворот при здійсненні маневру.

Представник відповідача Дудік І.М. заперечила проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Щодо вирішення судових витрат поклалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1638533 від 12 березня 2024 року поліцейським СПД №1 (сел. Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області сержантом поліції Гомоном О.Л., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Як зазначено в фабулі даної постанови, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «TOYOTA RAV4» днз НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху, чим порушив п. 9.2 «а» ПДР (а.с. 32, 38). Від підписання постанови ОСОБА_1 відмовилась, згідно поданих пояснень не згідна з вказаною постановою (а.с. 7-8)

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п.9.2 «а» ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Сигнали покажчиками повороту обов`язково мають подаватися завчасно і незалежно від місця виконання маневру (дорога, дворові території тощо), наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру.

Подання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів. Вказане правило є безумовним для всіх учасників дорожнього руху і спрямоване на уникнення аварійних ситуацій на дорозі.

До позовної заяви позивачем долучено відеозапис із камери спостереження, встановленої на сусідньому приміщенні, що знаходиться неподалік парковки біля кафе «Панда». Із даного відеозапису, який датований 12.03.2024, чітко вбачається, що перед початком руху, в автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 , був увімкнений сигнал світлового покажчика повороту ліворуч.

Водночас, із відеозапису відеореєстратора службового автомобіля, долученого до матеріалів справи представником відповідача, неможливо встановити факт увімкнення чи не увімкнення ОСОБА_1 світлового покажчика повороту, оскільки її транспортний засіб знаходився на значній відстані від автомобіля поліції, що позбавляє можливості відрізнити увімкнене світло фар у автомобілі від світлового покажчика повороту.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1 та 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зауважує, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2 «А» ПДР стало не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед початком руху, що повинні бути зафіксовані поліцейським або особисто, або за допомогою технічних засобів, однак, відповідачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не надано належних та допустимих доказів для довед ення наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Сама ж по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки лише опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення, а відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля суд не приймає до уваги. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

До такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), яка повинна враховуватися судом при вирішенні цих правовідносин.

У даному випадку для підтвердження порушення пункту 9.2 «а» ПДР, відповідач надав відеозапис події, з якого неможливо поза розумним сумнівом встановити факт не увімкнення світлового покажчика повороту на автомобілі. У відзиві відповідач посилається на порушення п. 9.4 ПДР, згідно якого припиняти подачу сигналу покажчиками повороту необхідно після закінчення маневру здійснення маневру. Однак суд звертає увагу, що у постанові серії ЕНА № 1638533 від 12 березня 2024 року вказано про порушення п. 9.2 «А» ПДР, згідно якого водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Таким чином, відповідач під час розгляду справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не довів в діях позивача склад зазначеного порушення і наявність її вини.

Згідно п.3 ч.3 ст. 286 КАС України передбачено, що розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, суд може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи вищенаведене, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, в судовому засіданні належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу даного правопорушення, у зв`язку з чим постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1638533 від 12 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Отже, позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020 року, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку із задоволенням позову, суд, виходячи із положень ч.1 ст.139 КАС України, вважає за потрібне понесені позивачем судові витрати у розмірі 605,60 грн стягнути з відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до?статті 132 КАС України?судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами?статті 134 КАС України?витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги від 18 березня 2024 року; акт до договору про надання правової допомоги від 18.03.2024 року, згідно якого встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі та не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеною і становить 5000 грн і включає в себе підготовку позовної заяви (з додатками) та подання/надіслання її в суд, контроль за рухом судової справи за позовом клієнта про скасування постанови на веб-сайті Судова влада України та інформування клієнта про виявленні зміни, підготовку для клієнта заяви про розгляд справи про за його відсутності (при потребі) та подання її у суд, представництво інтересів клієнта у судовому засіданні (при потребі), подання заяви про видачу рішення суду (з відміткою про набрання законної сили) та його отримання; квитанцію №18/03 від 18 березня 2024 року про прийняття від ОСОБА_1 за надання правової допомоги згідно з договором від 18.03.2024 та на підставі акту від 18.03.2024 грошових коштів в сумі 5000 грн; ордер про надання правничої допомоги.

Разом з тим, відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У матеріалах справи відсутні клопотання відповідача про зменшення відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відтак, зважаючи на вищенаведене, сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги є співмірною, належним чином підтвердженою, а тому підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Волинській області, як відповідача у даній справі.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

На підставі ст.ст. 122, 251, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 77, 132, 133, 134, 243-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1638533 від 12 березня 2024 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 24 квітня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, адреса місцезнаходження: 43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 11, .

Суддя Локачинського районного суду О.І. Безп`ятко