Справа № 160/27008/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 квітня 2024 рокуСправа №160/27008/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про повернення судового збору у справі №160/27008/23 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЮКСІОН ТРЕЙД, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю НЕРІДОН, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2023 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЮКСІОН ТРЕЙД, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю НЕРІДОН, в якому просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17.10.2022 № 1710/1-2022 про продаж цілісного майнового комплексу, укладений між ТОВ ЛЮКСІОН ТРЕЙД () та ТОВ НЕРІДОН ();

- застосувати наслідки недійсності правочину, визначені ч.3 ст.228 ЦК України, шляхом стягнення з ТОВ ЛЮКСІОН ТРЕЙД () в дохід держави кошти у сумі 310 800 000,00 гривень, як таких, що були отримані за недійсним правочином;

- застосувати наслідки недійсності правочину, визначені ч.3 ст. 228 ЦК України, шляхом стягнення з ТОВ НЕРІДОН () в дохід держави кошти у сумі 310 800 000,00 гривень, як вартість майна, отриманого за недійсним правочином.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 року клопотання позивача про розгляд справи № 160/27008/23 за правилами загального позовного провадження задоволено. Подальший розгляд справи № 160/27008/23 постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року зупинено провадження в адміністративній справі № 160/27008/23 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЮКСІОН ТРЕЙД, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю НЕРІДОН, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 580/4531/23.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 року поновлено провадження у справі № 160/27008/23.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року закрито провадження в адміністративній справі № 160/27008/23 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЮКСІОН ТРЕЙД, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю НЕРІДОН, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Роз`яснено, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

17.04.2024 року до суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання, в якому позивач просить:

- повернути судовий збір, сплачений відповідно до платіжної інструкції № 2435 від 09.10.202 за подання позовної заяви про визнання правочину, укладеного між ТОВ «ЛЮКСІОН ТРЕЙД» та ТОВ «НЕРІДОН», недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, за реквізитами: платник Державна податкова служба України, код платника 43005393, рахунок платника UA0162276.

Розглядаючи клопотання про повернення судового збору, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 29 524,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2435 від 09.10.2023 року.

Відповідно вимог ч. 5, 10 ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що мета розподілу судових витрат нерозривно пов`язана із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, тоді незалежно від результатів розгляду справи понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не підлягають розподілу (ч. 2 ст. 139 КАС України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №666/754/16-а та від 16 січня 2020 року у справі №360/4447/18.

Суд зазначає, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи.

На користь саме такого тлумачення свідчить зміст ч. 3 ст. 139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.08.2022 у справі №826/16473/15.

Крім того, суд зазначає, що Об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступила від висновку, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 380/3138/20 щодо можливості покладення на відповідача обов`язку відшкодування понесених позивачем суб`єктом владних повноважень судових витрат як міри відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку, та зазначила, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, незалежно від результату розгляду справи не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи те, що позивачем у цій справі є суб`єкт владних повноважень, суд не вбачає підстав для повернення позивачу сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241, 248, 256, 295 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про повернення судового збору у справі №160/27008/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник