Справа № 645/5922/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 р.Справа № 645/5922/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Іващенко С.О., м. Харків, повний текст складено 06.03.24 року по справі № 645/5922/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі ДСУ з безпеки на транспорті, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00010868 від 11.07.2023;

- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору за подання позову у розмірі 1073 грн 60 коп.

В обґрунтування позову зазначив про протиправність постанови серії АА № 00010868 від 11.07.2023, оскільки остання винесена з порушенням правил її розгляду, встановлених ст.279-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та за відсутності складу правопорушення, визначеного пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Повідомив, що позивач спірну постанову не отримував, а про накладення штрафу дізнався лише з повідомлення про відкриття виконавчого провадження № 72812244 від 18.09.2023, яке надійшло 20.09.2023 в мобільний додаток «Дія», відповідно до якого штраф накладено в подвійному розмірі - 17000 грн. Отже, у зв`язку з не повідомленням позивача про накладення адміністративного стягнення, вважає порушеними свої права, передбачені ст. 14-1 КУпАП.

Стверджував, що перевищення загальної маси транспортного засобу зафіксовано при виконанні транспортних послуг з перевезення вантажу оборонного призначення в період дії воєнного стану на підставі договору на будівництво фортифікаційних споруд у Харківській області № 240/23 від 01.06.2023, укладеного між Департаментом житлово комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Харківської обласної державної адміністрації та АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1», для забезпечення обороноздатності держави, а тому позивач не підлягав притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

З посиланням на положення Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 1197 (далі Порядок № 1197), стверджував, що обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладається на представника юридичної особи користувача, яким у спірних правовідносинах на підставі договору оренди транспортного засобу № 01/07 від 01.07.2019, є керівник або інший представник АТ «Харківська автобаза №2», як автоперевізника зазначеного вантажу, якому передано транспортний засіб МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 в оренду від АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1».

Невиконання зазначеного обов`язку не є підставою для притягнення власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності.

Крім того, вважає, що відповідачем належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження, зазначеному розміру перевищення навантаження в тонах, не доведено чи врахована похибка при винесенні постанови та не описано розрахунку перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України.

Залишена поза увагою відповідача і заборона використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото і відеофіксації на території Харківської області, яка встановлена згідно з розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації від 21.03.2022 № 14В.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 по справі № 645/5922/23 позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задоволено.

Скасовано постанову головного спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Ірини Володимирівни, серії АА № 00010868 від 11.07.2023, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті та скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 по справі №645/5922/23 та прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність спірної постанови, прийнятої за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, вчинення якого підтверджено належними та допустимими доказами, а саме, копіями фотографій транспортного засобу, якими зафіксовано автомобіль позивача в момент проїзду через автоматичний пункт, інформаційної картки габаритно-вагового контролю, сформованої автоматично при фіксації адміністративного правопорушення. Зауважив, що основним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозйомки, працюють в автоматичному режимі та внесені до автоматично сформованої постанови. Відтак, наявна в матеріалах справи картка габаритно-вагового контролю, у якій зазначено інформацію про загальну масу транспортного засобу та його навантаження на момент фіксації порушення, повністю підтверджує наявність підстав для винесення спірної постанови.

Вважає безпідставними висновки суду першої інстанції щодо непоширення на позивача абз. 1, 2 п. 22.5 ПДР України з огляду на відсутність у останнього рішення військового командування, в інтересах якого здійснюється перевезення. Вказує, що Харківська обласна військова адміністрація не належить ані до органів військового командування, ані до військових формувань у розумінні Законів України « Про оборону України» та «Про правовий режим воєнного стану», отже і її рішення не є такими, що є підставою звільнення від відповідальності за перевищення габаритно-вагових норм.

Крім того, вказує, що на час фіксації правопорушення, транспортний засіб перебував у користуванні АТ Харківська автобаза № 2, тоді як договір на будівництво фортифікаційних споруд від 01.06.2023 укладено між АТ Трест Житлобуд -1 та Департаментом житлово - комунального господарства та паливно - енергетичного комплексу Харківської обласної державної адміністрації. Вказані обставини свідчать про те, що перевезення вантажу здійснювалось в інтересах АТ Харківська автобаза 2, а не обороноздатності держави.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, у надісланій до суду апеляційної інстанції заяві просив суд розглянути зазначену справу за відсутності позивача та представника позивача, проти задоволення апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 по справі №645/5922/23 заперечував в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Іриною Володмиріною винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

На момент винесення оскаржуваної постанови, на підставі протоколу Наглядової ради АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1» № 0610/1 від 06.10.2022 року, позивач виконував обов`язки голови правління АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1» () (відповідно до протоколу Наглядової ради № 2909/1 від 29.09.2023 призначений головою правління, що також підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань).

Згідно з вказаною постановою про адміністративне правопорушення від 11.07.2023 серії АА № 00010868, відповідальна особа ОСОБА_1 11.07.2023 о 11 год. 01 хв. за адресою М-03, км 534+863, Харківська область допустив рух транспортного засобу МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9.558% (28.485 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, у зв`язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з неправомірності спірної постанови серії АА № 00010868 від 11.07.2023 з огляду на те, що фіксація факту перевищення загальної маси транспортних засобів за матеріалами створеними системою за допомогою технічних засобів, відбулася під час дії воєнного стану. Транспортний засіб, що зафіксований у спірній постанові МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 здійснював перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а відтак позивач відповідно до абз. 7 п.22.5 Правил дорожнього руху не підлягав притягненню до відповідальності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі Закон № 3353-ХІІ) встановлено Правилами дорожнього руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону № 3353-XII, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначені Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі по тексту - Правила № 30).

Відповідно до п. 4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема: в) фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): вантажні автомобілі: трьохвісний автомобіль - 25 (26)* тон; навантаження на вісь: на здвоєні осі, якщо відстань між осями: від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19 тон.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Вимоги цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціального призначення, які виконують функції зимового утримання автомобільних доріг, та Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час слідування (повернення) до (з) місця виконання заходів із захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, гасіння пожеж.

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 р. про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

Приписами ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Виходячи зі змісту ч. 7 ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 14-3 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.279-7 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Положеннями ч. 1 ст. 279-5 КУпАП встановлено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач) для автоматизованого обліку регламентована положеннями Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від від 8 жовтня 2022 р. № 1145 (далі по тексту Порядок № 1145).

Згідно із п. 4 Порядку № 1145 належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

З аналізу наведених норм слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-2 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, виноситься на власника транспортного засобу або належного користувача.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб марки МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуває на балансі Приватного акціонерного товариства АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1», начальником якого призначено ОСОБА_1 . Вказаний транспортний засіб був переданий за договором оренди транспортних засобів 01.07.2019 року ПАТ «Харківська автобаза № 2».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент винесення оскаржуваної постанови, позивач виконував обов`язки голови правління АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1» (), на підставі протоколу Наглядової ради АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1» № 0610/1 від 06.10.2022 року, відповідно до протоколу Наглядової ради № 2909/1 від 29.09.2023 призначений головою правління (а.с. 6-8), що також підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань (а.с.11).

Докази внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача вказаного транспортного засобу матеріали справи не містять.

Таким чином, адміністративна відповідальність за перевищення нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України під час руху транспортного засобу МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 автомобільними дорогами покладається на ОСОБА_1 , як відповідальну особу АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1».

А відтак, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що сам по собі факт передачі транспортного засобу в оренду, без внесення відомостей про це до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, не звільняє власника від відповідальності незалежно від того, з чиєї вини невнесення відповідних відомостей до Реєстру мало місце.

Разом з цим, 28.10.2022 Кабінетом Міністрів України постановою № 1217 внесено зміни до Правил дорожнього руху, зокрема пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, доповнено абзацом такого змісту: "У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення."

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Згідно зі ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Положеннями п. 6 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до абз. 7 п.22.5 ПДР України вимоги до габаритно-вагових норм не поширюються на транспортні засоби, які в період воєнного стану здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення.

Позивач наполягає на тому, що він не підлягає притягненню до відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки на нього поширюється дія абз. 7 п. 22.5 ПДР України, який діяв на час прийняття оскаржуваної постанови.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підтвердження свого твердження щодо звільнення у спірних правовідносинах від адміністративної відповідальності позивачем до матеріалів справи надано копії договору № 240/23 від 01.06.2023, укладеного між Департаментом житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Харківської обласної державної адміністрації (Замовник) та АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1» (Підрядник) на будівництво фортифікаційних споруд у Харківській області, заявки на перевезення вантажу № 15 від 01.06.2023 вогневої споруди МУ 30-20 ДОТ (капітальна залізобетонна фортифікаційна споруда для прикриття артилерійської зброї), автоперевізником якої є АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1», листа начальника Харківського гарнізону від 22.09.2023 року № 497, товарно-транспортної накладної № 013021 від 01.06.2023.

Відповідно до умов договору № 240/23 від 01.06.2023 (а.с. 19-21), де в календарних графіках визначено період проведення робіт з будівництва фортифікаційних споруд, АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1», як Підрядник зобов`язався своїми силами за завданням Харківської обласної державної адміністрації - Замовника (відомість обсягів робіт), що є невід`ємним додатком №1 до цього Договору, виконати роботу по об`єкту: «Будівництво фортифікаційних споруд у Харківській області». В відомості обсягів робіт визначено, які саме роботи та вироби, використовуються при будівництві фортифікаційних споруд та повинні бути доставлені на об`єкт будівництва (вогневі споруди, укриття мобільні бліндажі, плити, габіони, траншеї тощо).

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 013021 від 01.06.2023 (а.с. 25), автомобіль МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 , 01.06.2023 здійснював перевезення ДОТ-2 кришки. Пункт завантаження: виробничий підрозділ БСУ пункт розвантаження Моначинівка Куп`янський район, час виїзду з гаражу 07,00 год час повернення 16.00 год.

На фотознімку, наданому відповідачем в якості доказу вчинення позивачем правопорушення, також зафіксований транспортний засіб, навантажений блочною конструкцією (зворот а.с. 114).

Начальник Харківського гарнізону бригадний генерал юстиції Сергій Мельник листом від 22.09.2023 повідомляв Укртрансбезпеку, що на виконання завдання Харківської обласної військової адміністрації та за окремими розпорядженнями з логістичного забезпечення оперативного угрупування військ Харків, військових частин та військових підрозділів ПрАТ Трест Житлобуд-1 виготовляє загороджувальні споруди та надає транспортні послуги з перевезення загороджувальних пірамід для встановлення та укріплення споруд оборони рубежів Харківської області. Додатком №1 до зазначеного листа визначений перелік транспортних засобів, котрі залучені до вказаних робіт, серед яких наявний і МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 . (а.с. 29).

Таким чином, вказані вище обставини в сукупності свідчать про здійснення перевезення вантажів на будівництво фортифікаційних споруд у Харківській області для забезпечення обороноздатності держави під час воєнного стану.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження порушення позивачем п. 22.5 ПДР відповідачем до матеріалів справи надано витяг з програми АРМ аудиту стосовно зафіксованої події порушення, інформаційну карту габаритно-вагового контролю, фотографії транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності.

Вказані документи щодо фіксації факту перевищення загальної маси транспортних засобів за матеріалами створеними системою за допомогою технічних засобів сформовані під час дії воєнного стану о 11 год. 01 хв. 01.06.2023, тобто у проміжок часу та датою коли автомобіль МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 , 01.06.2023 здійснював перевезення ДОТ-2 кришки від пункту завантаження: виробничий підрозділ БСУ до пункту розвантаження Моначинівка Куп`янський район з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, з відомості обсягів робіт (а.с. 22-24) та календарного графіку виконання робіт (зворот а.с. 24), які становлять предмет договору щодо виконання робіт з будівництва фортифікаційних споруд, видається очевидним, що таке будівництво не може здійснюватися без рішення військового командування, а дії пов`язані з перевезенням вантажу були направлені саме на потреби оборони.

Крім того, листом Харківського гарнізону від 22.09.2023 підтверджується, що АТ Трест Житлобуд-1 виготовляє загороджувальні споруди та надає транспортні послуги з перевезення загороджувальних пірамід для встановлення та укріплення споруд оборони рубежів Харківської області, тобто вчиняє дії для забезпечення обороноздатності держави.

Доводи апелянта про те, що на час прийняття спірної постанови, автомобіль МАЗ 6501С9, д.н.з. НОМЕР_2 перебував у користуванні ПАТ Харківська автобаза 2 не є свідченням правомірності притягнення до адміністративної відповідальності посадової особи АТ Трест Житлобуд-1, так як в такому випадку суб`єкт відповідальності мав би бути визначений інший ніж позивач у справі.

Щодо тверджень відповідача про невірну оцінку судом доказів по справі, відсутності підстав для звільнення позивача від відповідальності, оскільки рішення Харківської обласної військової адміністрації не є рішенням військового командування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У розумінні положень ч. 1 ст. 3 Закону № 389-VIII військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є:

Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Нормами ч. 1 ст. 4 Закону № 389-VIII визначено, що на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Розпорядження начальника обласної військової адміністрації Олега Сінєгубова від 24.02.2022 № 1В затверджено, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 68/2022 "Про утворення військових адміністрацій", у зв`язку з утворенням військових адміністрацій: вважати, що Харківська обласна державна адміністрація набуває статусу Харківської обласної військової адміністрації 24 лютого 2022 року.

Таким чином Харківська обласна військова адміністрація є органом, який здійснює повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. А відтак, рішення Харківської обласної військової адміністрації у розумінні абз. 7 п.22.5 ПДР України в період воєнного стану для транспортних засобів, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави, прирівняно до рішення військового командування

На виконання пп. 7 п. 4 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (далі - Інструкція № 512) під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, відповідач при прийнятті спірної постанови не з`ясовував наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Посилання апелянта на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 у справі № 643/9201/23 колегія суддів відхиляє, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не судів апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо неправомірності спірної постанови серії АА № 00010868 від 11.07.2023, оскільки позивач, як особа, що здійснювала перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в силу приписів абз. 7 п.22.5 ПДР України не підлягав притягненню до відповідальності.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 по справі № 645/5922/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова