Справа № 441/449/24
Суддя: Ференц О. І.
Дата ухвалення: 2024-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

441/449/24 2-а/441/10/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ференц О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

21.02.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1427844 від 12.02.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.02.2024 о 20.17 год. на 10 км 200 м автодороги М-11 Львів-Шегині лейтенант поліції Дорош П.В., будучи на службі біля КПП, зупинив його транспортний засіб, який лише наближався до нерегульованого пішохідного переходу, вказавши, що ніби то він не пропустив його на цьому переході, чим порушив п.18.1 ПДР України. Між тим в постанові вказано про те, що він не пропустив пішоходів, тобто не одного, а декількох. Про те, що йдеться саме про нього, ОСОБА_2 в постанові не вказав. Під час зупинки його транспортного засобу лейтенант поліції ОСОБА_2 якраз знаходився на нерегульованому пішохідному переході, його транспортний засіб на той момент ще не перетинав цього переходу. Тому підстав виносити оскаржувану постанову в лейтенанта поліції не було. Згідно п.4.14 «б» ПДР України раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід, що було зроблено ОСОБА_2 , заборонено. Крім цього жодного повідомлення про дату та час розгляду адміністративної справи він не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати свої пояснення, докази на захист своєї позиції.

Ухвалою суду від 23.02.2024 провадження у справі відкрито.

Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності.

22.03.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким не погоджуються з викладеним у позовній заяві з наступних підстав. Відповідно до постанови від 12.02.2024 близько 20.17 год. позивач, керуючи т/з «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , в с. Зимна Вода на 10 км 200 м а/д М-11 «Львів-Шегині», наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішохода, чим порушив п.18.1 ПДР. Вчинене порушення стало підставою для зупинки т/з під керуванням позивача. З матеріалів відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко вбачається, що позивач проїхав нерегульований пішохідний перехід та не пропустив на ньому інспектора, а на запитання «Чому ви не зупиняєтеся коли пішохідний перехід і людина йде?» позивач відповів «так то ж ви були». Інспектор УПП чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зобовязаний був відреагувати на факт вчинення порушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Розгляд справи відбувався в присутності позивача, що відповідає вимогам Інструкції № 1395 від 07.11.2015, з дотриманням п.9, а саме було оголошено, яка справа розглядається, з посиланням на пункти ПДР України, роз`яснено права і обовязки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В силу законних підстав інспектором управління було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення відповідно до п.1 ч.3 Р.4 Інструкції № 1395 від 07.11.2015 та ст.283, 284 КУпАП. У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позову. Справу просить розглянути без участі представника відповідача.

Керуючись ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані у ній докази та з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача з огляду на наступне.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1427844 від 12.02.2024 у вказаний день на 10 км 200 м автодороги М-11 «Львів-Шегині» в с. Зимна Вода водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п.18.1 ПДР. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.9).

Матеріалами відеозапису з нагрудних камер спостереження інспектора поліції вбачається, що 12.02.2024 близько 20.10 год. інспектором було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , інспектор поліції вказав причину зупинки «Вами не пропущено пішохода на нерегульованому пішохідному переході», на що ОСОБА_1 вказав, що «це ж були ви». ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обовязки, передбачені ст.268 КУпАП, роз`яснено право на отримання правової допомоги, розгляд справи відбувався на місці зупинки транспортного засобу, що відповідає вимогам ст.276 КУпАП.

Пунктом 18.1 ПДР України передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п.4.16 «а» ПДР України пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні був оглянутий відеозапис, наданий представником відповідача. Однак на відеозаписі не зафіксовано моменту проїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . нерегульованим пішохідним переходом, запис починається в момент, коли автомобіль позивача уже припаркований біля КПП в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 04 грудня 2019 року (справа № 751/4821/17), в якій досліджувалися обставини, за яких пішохід має перевагу на нерегульованому пішохідному переході. Зокрема, Верховний Суд, проаналізувавши пункти 1.10, 4.7, 4.14, 18.1 ПДР роз`яснив, що вимога пункту 18.1 ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід.

Таким чином, водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Тобто, якщо пішохід, впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, почав перехід проїзної частини у спеціально відведеному для цього місці, а водій свідомо не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, в той час, як пішохід почав рух, то водій безумовно створив пішоходу небезпеку, а відповідно, порушив норму 18.1 ПДР України. В той же час, якщо пішохід почав рух, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, все може бути навпаки.

З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду, суд зазначає, що досліджуване в судовому засіданні відео не відображає моменту наближення автомобіля до пішохідного переходу та моменту початку переходу пішоходом проїжджої частини дороги, а відтак в суду відсутні дані для оцінки дій пішохода та водія на предмет визначення переваги в русі.

При цьому не заслуговують на увагу пояснення позивача в тій частині, що він не отримував жодного повідомлення про дату та час розгляду адміністративної справи, оскільки згідно матеріалів відеозапису розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, інспектором поліції було винесено постанову, яка одразу ж була вручена позивачу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що позивач, керуючи транспортним засобом, не надав переваги у русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним скасувати постанову серії ЕНА № 1427844 від 12.02.2024 у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Львівській області Дорошем Петром Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 134, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1427844 від 12.02.2024 у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Дорош П.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча О.І. Ференц