Справа № 607/1985/24
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024Справа №607/1985/24

22 квітня 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

-сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудопалов Юрій Юрійович, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудопалов Ю.Ю., звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №937871 від 06 січня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 06 січня 2024 року поліцейським СРПП ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим сержантом поліції Крамарем В.І. винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно оскаржуваної постанови, 06 січня 2024 року булизько 14 год 30 хв. в с. Біла він керуючи транспортним засобом «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , за межами населеного пункту, не увімкнув ближнє світло фар, під час руху не користувався ременем пасивної безпеки, та в ході перевірки документів було встановлено відсутність полісу обов`язкового страхування, чим в сукупності порушив вимоги пунктів 2.1 (ґ), 2.3 (в), 9.8 ПДР України.

З оскаржуваною постановою він не погоджується, вважає її необгрунтованою та незаконною, накладення адміністративного стягнення безпідставним, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що працівник поліції неправильно визначив правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки вказане не відповідає обставинам справи та визначеній самим працівником поліції суті правопорушення, так як працівником поліції зазначено місце вчинення вказаного правопорушення село Біла, що є населеним пунктом. Водночас, положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, в тому числі поза межами населених пунктів. Однак, працівник поліції зазначає про керування ним транспортним засобом в межах населеного пункту.

Крім того, вказує, що вимогами пунктів 2.1, 2.4 (а) ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотримання вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, а саме чинний страховий поліс. Водночас, працівник поліції має право вимагати в особи пред`явлення нею документів у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Таким чином, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 125 КУпАП доведенню підлягає факт зупинки транспортного засобу, законність такої зупинки та наявність достатніх підстав у працівника поліції про факт вчинення адміністративного правопорушення.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

19 лютого 2024 року представник відповідача подала відзив на позов.

Вказала, що згідно оскаржуваної постанови, позивач 06 січня 2024 року керуючи автомобілем «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , за межами населеного пункту, не увімкнув ближнє світло фар чи денних ходових вогнів, під час руху не користувався ременем пасивної безпеки та під час перевірки документів було виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування, чим в сукупності порушив вимоги пунктів 2.1 (ґ), 2.3 (в), 9.8 ПДР України.

Зазначила, що доказом вини позивача у порушенні ПДР України є винесена у встановленому порядку оскаржувана постанова та відеодокази, які долучені до відзиву. Відтак, твердження позивача про неправомірні дії з боку інспектора поліції є необгрунтованими.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів про наявність у нього фізіологічних особливостей, які унеможливлюють користування ременем безпеки.

Вказала, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, оскільки останнім не надано будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в оскаржуваній постанові, а тому вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову.

Також, представником відповідача до відзиву долучено відеоматеріали на CD-диску.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Попередньо представник позивача адвокат Чудопалов Ю.Ю. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо у поданому відзиві просив справу слухати без участі їх представника.

Судом встановлено, що 06 січня 2024 року поліцейським СРПП ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим сержантом поліції Крамаром В.І. винесена постанова серії БАД №937871 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 06 січня 2024 року о 14 год 30 хв. в с. Біла, позивач керуючи транспортним засобом «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , за межами населеного пункту не увімкнув ближнє світло фар, під час руху, не користувався ременем пасивної безпеки та під час перевірки документів було встановлено відсутність полісу обов`язкового страхування, чим в сукупності порушив вимоги пунктів 2.1 (ґ), 2.3 (в), 9.8 ПДР України.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з відеореєстратора патрульного автомобіля вбачається, що на ньому зафіксовано як поліцейський автомобіль під`їхав до перехрестя поблизу села Біла та зафіксував рух транспортних засобів на вказаному перехресті. При цьому, з вказаного відеозапису неможливо беззаперечно ідентифікувати транспортний засіб «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 . На вказаних відеозаписах не зафіксовано, що позивач, керуючи транспортним засобом, не увімкнув ближнє світло фар, не користувався ременем пасивної безпеки та немав чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В силу вимог п. 2.1 (ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з вимогами п. 2.3 (в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до вимог п. 9.8 ПДР України на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар

Положеннями ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за порушення правил користування ременями безпеки.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Вимогами ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП не обґрунтовано належними та достатніми доказами.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів з відеореєстратора патрульного автомобіля не підтверджується той факт, що позивач, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , не увімкнув ближнє світло фар, не користувався ременем пасивної безпеки під час руху та немав чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водночас, жодних відеозаписів з нагрудної камери працівників поліції представником відповідача до справи не долучено.

Таким чином, долучені відповідачем відеозаписи з відеореєстратора поліцейського автомобіля не підтверджують обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Інших доказів на підтвердження наявності в діях позивача адміністративного правопорушення суду не надано.

Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії БАД №937871 від 06 січня 2024 року не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття постанови серії БАД №937871 від 06 січня 2024 року, не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушень, зазначених в оскаржуваній постанові.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративних правопорушень, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №937871 від 06 січня 2024 року слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

При цьому, інші доводи позивача, у тому числі про безпідставність зупинки працівниками поліції його транспортного засобу, враховуючи висновки суду про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови за відсутності доказів вчинення правопорушення, не мають значення для вирішення справи по суті.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудопалов Юрій Юрійович, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №937871 від 06 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, вул. Валова, 11, м. Тернопіль; .

Повне рішення складено 22 квітня 2024 року.

Головуюча І.М. Черніцька