Справа № 320/20558/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Мєзєнцева Є.І., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., за участі представника позивача Самодерженкової Т.О., представника відповідача Полігас О.А., представника третьої особи Сливки А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної соціальної сервісної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» до Національної соціальної сервісної служби України, третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Київській області, про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

14.06.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» (надалі - ТОВ «Бренд Проперті») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної соціальної сервісної служби України про визнання протиправним та скасування наказу №13 від 28.02.2023 «Про скасування дозволів на право користування пільгами з оподаткування» прийняте відносно ТОВ «Бренд Проперті» ().

Позовні вимоги мотивовано тим, що спірне рішення прийнято відповідачем без проведення належної перевірки щодо інформації отриманої з листів Головного управління ДПС у Київській області від 20.12.2022 №15650/5/10-36-0404 та Київської обласної військової адміністрації від 23.01.2023 №779/03/36.05-2023, формально, що призвело до постановлення необґрунтованого рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 р. позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ Національної соціальної сервісної служби України №13 від 28.02.2023 в частині скасування дозволу на право користування пільгами з оподаткування товариству з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті».

Приймаючі вказане рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач під час прийняття оскаржуваного наказу №13 щодо позивача порушив положення п.3,4,5 та 9 ч.2 статті 2 КАС України, що свідчить про протиправність спірного рішення та наявності підстав для його скасування.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що право відповідача щодо прийняття такого рішення визначено нормою права, а відповідно до Порядку надання дозволу на право користування пільгами для підприємства та організацій громадських осіб з інвалідністю, затвердженого постановою КМУ від 08.08.2007 № 1010 (надалі - Порядок №1010) встановлено, що Національна соціальна сервісна служба України не уповноважена на проведення перевірки отриманої інформації від органів ДПС, у разі її надходження, внаслідок чого було прийнято спірне рішення, яке апелянт вважає правомірним.

Позивачами подано письмові пояснення щодо доводів апеляційної скарги, в яких наголошено на правильності висновків суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2024 залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору - Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як у письмових поясненнях виклали позицію щодо інформації надану відповідачу листом від 20.12.2022 №15650/5/10-36-0404.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, представник третьої особи висловився щодо прийняття рішення у справі на розсуд суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги зазначає наступне.

Обставини встановлені судом.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 27.09.2021 Розпорядженням виконавчого органу Київської обласної державної адміністрації № 602 надано ТОВ «Бренд Проперті» дозвіл на право користування пільгами з оподаткування підприємствам та організаціям громадських організацій осіб з інвалідністю згідно з п.8 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та п. 142.1 ст.142 розділу III «Податок на прибуток підприємств» ПК України (а.с.17).

23.01.2023 до Національної соціальної сервісної служби України від Київської обласної державної адміністрації надійшов лист №779-03/3605-2023 від 23.01.2023, в якому повідомляється, що Київська обласна державна адміністрація розглянула лист Головного управління ДПС у Київській області від 20.12.2022 №15650/5/10-36-04-04 про порушення податкового законодавства України та просить Національну соціальну сервісну службу України розглянути питання щодо прийняття рішення про скасування дозволів на право користування пільгами з оподаткування ряду підприємств, в т.ч. ТОВ «Бренд Проперті» (а.с.24).

28.02.2023 Національна соціальна сервісна служба України на підставі листів Київської обласної державної адміністрації та Головного управління ДПС України у Київській області від 20.12.2022 №15650/5/10-36-04-04, керуючись ст.143 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та п.12,13 Порядку №1010, прийняла 28.02.2023 наказ №13, яким скасувала дозволи на право користування пільгами з оподаткування, надані розпорядженнями Київської обласної державної адміністрації від 05.04.2021 №189, від 27.09.2021 №602 та від 23.12.2021 №827, в т.ч. відносно позивача, ТОВ «Бренд Проперті» (а.с.19).

Вищевказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються приписами Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-XII (далі Закон України №875-XII), Податковим кодексом України (далі ПК України) та Порядком надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій інвалідів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1010 від 08.08.2007 (далі - Порядок №1010).

Статтею 14-3 Закону України №875-XII передбачено, що рішення про скасування дозволу на право користування пільгами з оподаткування підприємством, організацією громадського об`єднання осіб з інвалідністю приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту осіб з інвалідністю, ветеранів війни, в разі:

- отримання заяви від громадського об`єднання осіб з інвалідністю щодо скасування зазначеного дозволу;

- подання відповідних податкових органів та інших державних органів про порушення законодавства України підприємством, організацією громадського об`єднання осіб з інвалідністю;

- неефективності виробничої діяльності та відсутності соціальної значимості за результатами аналізу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту осіб з інвалідністю, ветеранів війни, соціально-економічних показників діяльності підприємства, організації громадського об`єднання осіб з інвалідністю;

- ліквідації підприємства, організації громадського об`єднання осіб з інвалідністю.

Також, згідно п.12 Порядку №1010 рішення про скасування дозволу, строк дії якого не закінчився, приймається Нацсоцслужбою у разі:

- надходження від засновника заяви з обґрунтуванням щодо скасування дозволу;

- надходження подання відповідних органів ДПС та інших державних органів про порушення підприємством, організацією податкового та митного законодавства, законодавства про соціальний захист осіб з інвалідністю;

- неефективності виробничої діяльності та відсутності соціальної значущості за результатами проведеного Напсоцслужбою, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань соціального захисту населення аналізу соціально-економічних показників діяльності підприємства, організації;

- ліквідації засновника, підприємства, організації.

В свою чергу, з аналізу оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для його прийняття стали обставини надходження подання відповідних органів ДПС та інших державних органів про порушення підприємством, організацією податкового та митного законодавства, законодавства про соціальний захист осіб з інвалідністю.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, відповідно до п.109.1 ст.109 ПК України визначено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Порушення податкового законодавства та порушення вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 ПК України).

Згідно з п.111.1 та п.111.2 ст.111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

При цьому фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних фінансових) санкцій (штрафів).

У відповідності до абз.4 п.56.18 ст.56 ПК України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Висновки суду.

Отже, системний аналіз вищенаведених норм дає можливість дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, має право приймати такі рішення щодо скасування дозволів на право користування пільгами з оподаткування, проте підставою для прийняття такого рішення щодо притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення та стягнення штрафу має бути лише податкове повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач прийняв спірний наказ за відсутності податкового повідомлення-рішення з цього питання.

Вказане апелянтом не спростовано.

Всі інші листи, на які звернув увагу апелянт з приводу переписки з податковими органами, були складені відповідачем вже після прийняття спірного наказу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність спірного рішення належними, достатніми та допустимими доказами.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, твердження апелянта не знайшли свого підтвердження в ході слухання справи.

З огляду на вказане, колегія суддів не приймає до уваги усі доводи апелянта, оскільки вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Щодо всіх інших доводів апелянта, наведених ним в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необхідним наголосити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» вказав, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

Також Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що всі наведені доводи апелянта є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Відповідач під час прийняття оскаржуваного наказу №13 щодо позивача порушив положення п.3,4,5 та 9 ч.2 статті 2 КАС України, що свідчить про протиправність спірного рішення та наявності підстав для його скасування.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Повний текст виготовлено 22.04.2024.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної соціальної сервісної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» до Національної соціальної сервісної служби України, третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Київській області, про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

Є.І. Мєзєнцев