Справа № 120/15824/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 квітня 2024 р. Справа № 120/15824/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (далі - відповідач 1 ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 09.09.2023 року їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ".

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області № 85 від 28.08.2023 позивачці відмовлено в задоволенні її заяви від 22.08.2023 року про зарахування до стажу роботи в районах Крайньої Півночі та перерахунку пенсії на підставі поданої довідки про заробітну плату в період роботи в Холмогорському дорожньому ремонтно-будівельноиму управлінні (російська федерація) за 1985-1989 роки, яка була надіслана позивачу з акціонерного товариства "Газпромнефть-Ноябрьскнафтогаз" за № 01/1/1/13081 від 27.10.2021, у зв`язку із відсутністю первинних документів, на підставі яких видано вказану довідку.

Позивач наголошує, що стаж її роботи на підприємстві в районі Крайньої Півночі підтверджується записами і трудової книжки і довідками та становить 3 роки 3 місяці і 25 днів. Відтак, позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії шляхом зарахування до страхового стажу періоду роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 24.05.1985 року по 20.09.1089 року із розрахунку один рік роботи за один рік та шість місяців.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зазначає, що згідно з матеріалами пенсійної справи, позивач перебуває на обліку як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

До заяви про перерахунок пенсії позивачем була надана довідка про заробітну плату за період роботи в Холмогорському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні (російська федерація) з 01.06.1985 по 31.08.1989 від 27.10.2021 № 01/1/1/13081, видана АТ Газпромнафта ноябрськнафтогаз. Вказана довідка актом перевірки не підтверджена. Довідка про заробітну плату від 27.10.2021 № 01/1/1/13081, яку позивач надав до заяви про призначення пенсії, не підтверджена первинними документами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14- 612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року. 11.06.2022 російською федерацією було прийнято закон № 175-ФЗ (мовою оригіналу) "О денонсации Российской Федерацией Соглашения о гарантіях прав граждан государств - участников Содружества Независимых Государств в области пенсионного обеспечения", який відповідно до статті 2 вказаного закону набрав чинності 30.06.2022.

Відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 російська федерація з 01.01.2023 не є державою-учасницею Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення. Отже, з 01.01.2023 дія вказаної угоди між Україною та російською федерацією припинилась внаслідок виходу з Угоди одного з підписантів, а саме російської федерації. Внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода від 13.03.1992 припинила дію з 19.06.2023 щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди.

Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває до цього часу. АТ Укрпошта з 24.02.2022 тимчасово припинило приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації. З урахуванням вищенаведеного, неможливо направити запит до пенсійного фонду російської федерації з метою проведення перевірки довідки про заробітну плату.

Поряд з цим, відповідач звертає увагу, що заява позивачки про перерахунок пенсії з урахуванням кратності стажу до Головного управління не надходила, та Головне управління, відповідно, не приймало рішення щодо кратного обчислення страхового стажу за період з 24.05.1985 по 20.09.1989 (копія заяви про перерахунок пенсії додається).

Відтак, відповідач вважає, що оскільки, заява про перерахунок пенсії з урахуванням кратності стажу на адресу Головного управління не надходила, та відповідно, Головне управління не приймало рішення щодо кратного обчислення стажу позивача, публічно-правовий спір відсутній.

З урахуванням вищенаведеного, вимоги позивача визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління № 85 від 28.08.2023 щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в Холмогорському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні АО Газпромнефть-ННГ (район Крайньої Півночі) з 24.05.1985 по 20.09.1989 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити відповідний перерахунок пенсії, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідачем - 2 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подано, як і не надходило до суду заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву.

Копію ухвали ( документ в електронному вигляді ) було надіслано одержувачу Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області в його електронний кабінет та доставлено 18.10.2023 о 16:44, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, виходячи з вищенаведених положень КАС України, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а відтак суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в письмовому провадженні, за наявними в ній матеріалами.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1982, виданої на ім`я ОСОБА_1 , позивач в період з 24.05.1985 по 20.09.1985 працювала в районах Крайньої Півночі в Холмогорському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні (а.с. 10 зворот).

Період роботи позивача з 24.05.1985 по 20.09.1989 в районах Крайньої Півночі також підтверджується архівною довідкою акціонерного товариства "Газпромнафта-Ноябирськнафтогаз" від 27.10.2021 № 01/1/1/13081 (а.с. 9).

22.08.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії, у зв`язку з зміною періоду (60 місяців до 01.07.2000 ). До заяви позивач додала такі документи: паспорт, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, довідку про прийняття на роботу (навчання), довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудову книжку НОМЕР_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області №85 від 28.08.2023, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за заявою від 22.08.2023 у зв`язку із відсутністю первинних документів, на підставі яких видано вказану довідку, та неможливістю перевірки зазначеної довідки шляхом надіслання запиту до пенсійного фонду російської федерації через припинення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, вважаючи його таким, що порушує її права на пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1029.

Відповідно до пункту "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, а саме зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом третім постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Згідно з пунктом 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Згідно з матеріалами справи стаж роботи позивача в районі Крайньої Півночі, підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 24.07.1982, виданій на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якої встановлено, що в період з 24.05.1985 по 20.09.1989 позивач працювала в районах Крайньої Півночі в Холмогорському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні (а.с. 10 зворот), а також архівною довідкою акціонерного товариства "Газпромнафта-Ноябирськнафтогаз" від 27.10.2021 № 01/1/1/13081 (а.с. 9).

Копія трудової книжки НОМЕР_1 від 24.07.1982, а також вказана довідка надавалась позивачем до заяви про здійснення перерахунку пенсії від 22.08.2023, що підтверджується розпискою-повідомленням органу пенсійного забезпечення.

Вказаний період роботи позивача в районах Крайньої Півночі складає більше ніж три роки, що відповідає положенням Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Таким чином, вказані періоди роботи позивачки в районах Крайньої Півночі мають бути враховані для пільгового обчислення страхового стажу.

Аналогічного висновку дійшла колегія Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 240/7989/22 від 10.11.2023.

Поряд з цим, вирішуючи дану справу та надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, згідно з якими позивач просить визнати протиправним рішення №85 від 28.08.2023 щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду її роботи в районі Крайньої Півночі з з 24.05.1985 по 20.09.1989 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців та, відповідно, зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивачки вказаний період роботи у кратному ( пільговому ) обчисленні та провести відповідний перерахунок її пенсії, суд звертає увагу на таке.

Представник відповідача обгрунтовуючи відзив на позовну заяву зазначає, що заява позивачки про перерахунок пенсії з урахуванням кратності стажу до Головного управління не надходила, та Головне управління, відповідно, не приймало рішення щодо кратного обчислення страхового стажу за період з 24.05.1985 по 20.09.1989 (копія заяви про перерахунок пенсії додається). Відтак, відповідач вважає, що оскільки заява про перерахунок пенсії з урахуванням кратності стажу на адресу Головного управління не надходила, та відповідно, Головне управління не приймало рішення щодо кратного обчислення стажу позивача, публічно-правовий спір відсутній.

Суд зауважує, що позивачкою не подано додаткових письмових пояснень щодо таких доводів відповідача.

Оцінюючи наведені твердження відповідача, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів щодо звернення позивачки до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням кратності стажу, або доказів, що відповідач за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.08.2023 року прийняв рішення про відмову у кратному обчисленні страхового стажу позивачки за період з 24.05.1985 по 20.09.1989.

Так, матеріали справи свідчать, що 22.08.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії, у зв`язку з зміною періоду (60 місяців до 01.07.2000 ). До заяви позивач додала такі документи: паспорт, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, довідку про прийняття на роботу (навчання), довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудову книжку НОМЕР_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області №85 від 28.08.2023, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за заявою від 22.08.2023. В рішенні зазначено, що ОСОБА_1 22.08.2023 року звернулася з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із наданням заробітної плати до 01.07.2020. Для перерахунку пенсії була надана довідка про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи в Холмогорському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні ( російська федерація) з 24.05.1985 по 31.08.1989 від 27.10.2021 № 01/1/1/13081, видана АТ "Газпромнафта-Ноябирськнафтогаз" не підтверджена актом документальної перевірки. У ході перерахунку встановлено відсутність підтвердження довідки первинними документами та неможливістю перевірки зазначеної довідки шляхом надіслання запиту до пенсійного фонду російської федерації через припинення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення.

Таким чином, зміст оскаржуваного рішення не свідчить, що відповідачем був здійснений розрахунок страхового стажу позивачки без врахування кратності ( пільгового обчислення ) періоду її роботи в районі Крайньої Півночі з 24.05.1985 по 20.09.1989 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців.

В свою чергу, позивачем не надано інших доказів, які б свідчили, що відповідачем було вирішено питання розрахунок страхового стажу позивачки без врахування кратності (пільгового обчислення ) періоду її роботи в районі Крайньої Півночі з 24.05.1985 по 20.09.1989 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців ( протокол призначення/ перерахунку пенсії, лист відмова тощо ).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Суд констатує, що наявні матеріали справи свідчать, що позивач звернулася до відповідача з заявою від 22.08.2023 щодо вирішення певного питання: перерахунку пенсії в зв`язку з зміною періоду 60 місяців до 01.07.2000 ( перерахунок пенсії згідно наданої довідки про заробітну плату), яка була розглянута та відповідачем прийнято рішення №85 від 28.08.2023.

В той же час, до суду з позовом в цій справі позивач звернулася оскаржуючи вказане рішення відповідача з інших підстав та щодо питання, яке не ставилося перед відповідачем та не вирішувалось останнім при прийнятті оскаржуваного рішення ( щодо розрахунку страхового стажу з урахуванням кратності за період роботи в районі Крайньої Півночі ).

Підсумовуючи, суд зазначає, що оскільки заява про перерахунок пенсії з урахуванням кратності стажу позивачем до відповідача не подавалась та, відповідно, ГУ ПФУ не вирішувало таке питання та не приймало рішення щодо кратного обчислення стажу позивачки, відтак публічно-правовий спір, за вирішенням якого звернулася до суду позивачка в цим позовом, в правовідносинах між сторонами відсутній. Доказів протилежного суду не надано.

Згідно зі статтею 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на принципах, згідно з якими ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством. Одночасно дана норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право.

Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

Конституційний Суд України здійснив офіційне тлумачення частини другої статті 55 Конституції України у рішеннях від 25.11.1997 № 6-зп, від 25.12.1997 № 9-зп, від 14.12.2011 № 19-рп)2011.

У рішенні від 14.12.2011 №19-рп)2011 Конституційний Суд України зазначив, що у своїх рішеннях він послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

У цьому рішенні Конституційний Суд України також вказав, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп)2004 дав визначення поняттю охоронюваний законом інтерес, який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям права (інтерес у вузькому розумінні цього слова). Конституційний Суд України дійшов висновку, що поняття охоронюваний законом інтерес у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям права має один і той же зміст.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Враховуючи досліджені докази та встановлені обставини справи, суд констатує, що позивач має право на зарахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі для пільгового обчислення страхового стажу за 1985-1989 роки, однак із такою заявою до органів Пенсійного фонду України ОСОБА_1 не зверталась, відповідно, рішення щодо кратного обчислення страхового стажу за період з 24.05.1985 по 20.09.1989 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не приймалось.

Оскаржуваним рішенням позивачці відмовлено у перерахунку пенсії за заявою від 22.08.2023 саме у зв`язку з зміною періоду 60 місяців до 01.07.2000, на підставі довідки 1989 від 27.10.2021 № 01/1/1/13081, виданої АТ "Газпромнафта-Ноябирськнафтогаз".

Проте, такі підстави відмови не є предметом оскарження відповідно до викладеного в позовній заяві обгрунтування та заявлених позовних вимог.

Розглянувши справу відповідно до заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що наявні докази не свідчать, що відповідачем оскаржуваним рішенням порушено право позивача щодо кратного обчислення страхового стажу за період роботи з 24.05.1985 по 20.09.1989 в районах Крайньої Півночі, відтак суд не може вирішувати питання про захист прав, які не порушені.

З урахуванням вищенаведеного, вимоги позивача визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №85 від 28.08.2023 про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в Холмогорському дорожньому ремонтно-будівельному управлінні АО Газпромнефть-ННГ (район Крайньої Півночі) з 24.05.1985 по 20.09.1989 із розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно, не підлягає задоволенню і похідна вимога зобов`язального характеру звернута до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку із прийнятим судом рішенням про відмову у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для стягнення на користь позивача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ), Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна