Справа № 160/28482/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/28482/23
Суддя І інстанції Врона О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні пенсії за віком та незарахування періодів роботи ОСОБА_1 , відповідно до п.1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні пенсії за віком та незарахування періодів роботи, про яке повідомлено в рішенні №59 від 03.07.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з дати звернення, тобто з 26.06.2023 року та зарахувати до страхового стажу періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.08.1981 року: з 04.08.1981 року по 05.11.1985 року, з 18.07.2002 року по 07.03.2003 року та період знаходження позивача у відпустках по догляду за дитиною: з 30.03.1990 року по 30.03.1993 року, з 05.07.1986 року по 05.12.1987 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року позовну заяву задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 59 від 03.07.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.08.1981 року: з 04.08.1981 року по 05.11.1985 року, з 18.07.2002 року по 07.03.2003 року та період знаходження у відпустках по догляду за дитиною: з 30.03.1990 року по 30.03.1993 року та з 05.07.1986 року по 05.12.1987 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з дати звернення, тобто з 26.06.2023 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю прийнятого рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком з огляду на відсутність позивача необхідного стажу за її призначення. Вказує також на неможливість зарахування частини періодів трудової діяльності позивача і періодів знаходження у відпустках по догляду за дитиною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась 26.06.2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком.

03.07.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення №59 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за нормами якої з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-ти років мають особи за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Пенсійними фондом встановлено, що вік заявника 61 рік.

Страховий стаж особи становить 23 роки 10 місяців 2 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період з 04.08.1981 по 05.11.1985, оскільки необхідно надати уточнюючу довідку про реорганізацію, оскільки назва району куди прийнята заявниця не відповідає назві району на печатці при звільненні; період безробіття з 18.07.2002 по 07.03.2003, оскільки відсутні дата та наказ про припинення виплати, номер та дата наказу про початок виплати дописано іншим чорнилом.

Пенсійний фонд дійшов висновку про відсутність необхідного страхового стажу для призначення пенсії.

Вважаючи спірне рішення протиправним, та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - не менше 29 років.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.07.2023 року №59 про відмову у призначенні пенсії за віком, вбачається, що пенсійним органом до страхового стажу позивача не зараховано: період з 04.08.1981 по 05.11.1985, оскільки необхідно надати уточнюючу довідку про реорганізацію, оскільки назва району куди прийнята заявниця не відповідає назві району на печатці при звільненні; період безробіття з 18.07.2002 по 07.03.2003, оскільки відсутні дата та наказ про припинення виплати, номер та дата наказу про початок виплати дописано іншим чорнилом.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши записи копії трудової книжки ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 03.08.1981 судом встановлено, що позивач:

04.08.1981 була прийнята на посаду інспектора основної діяльності в бухгалтерію Інспекції Держстраху Заводського району тимчасово відповідно до наказу №37 від 04.08.81 (запис №1);

10.10.1982 переведена постійно на посаду інспектора до бухгалтерії відповідно до наказу №492 від 18.10.1982 (запис №2);

05.11.1985 переведена на посаду інспектора з обліку в інспекцію Держстраху Саксаганського району м. Кривого Рогу за ст. 38 КЗпП УРСР відповідно до наказу №49 від 05.11.1985 (запис №3);

18.07.2002 позивачу було продовжено виплату допомоги по безробіттю згідно п. 2 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідно до наказу №504 від 19.07.2002 ( запис №13);

07.03.2003 припинено виплату допомоги по безробіттю згідно п. 12 ст. 31 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (запис №14).

В свою чергу, згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Разом з тим, право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від дотримання відповідальною особою Порядку ведення трудових книжок та належне зберігання архівної документації, оскільки трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Натомість, згідно із ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Тобто пенсійний орган, у випадку виявлення помилок, або неточностей у заповненні трудової книжки, має право звернутись до підприємств, організацій і окремих осіб, на яких працювала особа, що звернулась із заявою про призначення пенсії, із запитом про витребування відповідних документів, необхідних для визначення права на пенсію.

Згідно із ч.1 ст. 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, зокрема:

- отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України;

- проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати;

- вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання;

- порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- у разі виявлення порушень порядку, використання коштів Пенсійного фонду звертатися в установленому законом порядку до контролюючих та правоохоронних органів.

Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області маючи цілу низку повноважень, жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинило, поклавши весь тягар відповідальності на останню.

У такому випадку, не зарахування пенсійним органом спірних періодів роботи позивача з 04.08.1981 року по 05.11.1985 року та з 18.07.2002 року по 07.03.2003 року є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів робить висновок про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 03.07.2023 року №59 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, а також наявність підстав для його скасування.

Разом з тим, посилання позивача на незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до страхового стажу періодів знаходження її у відпустках по догляду за дитиною: з 05.07.1986 року по 05.12.1987 року та з 30.03.1990 року по 30.03.1993 року є непідтвердженими, оскільки відповідно до оскаржуваного рішення 03.07.2023 року №59 до страхового стажу не було зараховано лише періоди роботи позивача з 04.08.1981 року по 05.11.1985 року та період безробіття з 18.07.2002 року по 07.03.2003 року.

Таким чином, зважаючи на встановлені у справі обставини, беручи до уваги те, що питання призначення пенсії і розрахунок страхового стажу відноситься до дискреційних повноважень пенсійного органу, то належним способом захисту порушення права позивача є визнанння протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 59 від 03.07.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.08.1981 року: з 04.08.1981 року по 05.11.1985 року, з 18.07.2002 року по 07.03.2003 року і повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з дати звернення, тобто з 26.06.2023 року.

Разом з тим, з огляду на те, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо наявності підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області № 59 від 03.07.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком, необхідності зарахування пенсійним органом періодів роботи позивача і повторного розгляду заяви про призначення, однак допущено помилку у зарахуванні періодів знаходження у відпустках по догляду за дитиною: з 30.03.1990 року по 30.03.1993 року та з 05.07.1986 року по 05.12.1987 року, які не є спірними відповідно до оскаржуваного рішення № 59 від 03.07.2023 року, то рішення суду підлягає зміні.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року змінити частині обов`язку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу позивача певних періодів, виклавши абзаци третій його резолютивної частини в наступній редакції.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.08.1981 року: з 04.08.1981 року по 05.11.1985 року, з 18.07.2002 року по 07.03.2003 року.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов

суддя С.В. Сафронова