Справа № 751/1782/24
Суддя: Супрун О. П.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 751/1782/24
Провадження № 2-а/750/70/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі судді Супруна О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу № 751/1782/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

23.02.2024 позивач звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 щодо невинесення постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення;

- скасувати постанову серії ЕНА № 1431753 від 13.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі за текстом КУпАП) та закрити провадження у справі;

- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області матеріальну шкоду у розмірі 5 500,00 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.02.2024 дану справу передано за підсудністю Деснянському районному суду м. Чернігова.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_3 від 19.03.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 21.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

05.04.2024 через систему «Електронний суд» представником Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає їх незаконним та необґрунтованими. Стверджує, що Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області не порушувало жодних прав та інтересів позивача, а тому воно є неналежним відповідачем у даній справі та не повинно відшкодовувати ОСОБА_1 матеріальну і моральну шкоду.

12.04.2024 засобами поштового зв`язку представником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 разом із клопотанням про поновлення строку на подання подано відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає у повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що ОСОБА_1 не пред`явивши на законну вимогу поліцейського посвідчення водія, своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП, у зв`язку з чим відносно позивача винесено постанову серії ЕНА № 1431753 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. На підставі скарги ОСОБА_1 УПП в Чернігівській області ДПП проведено службову перевірку, за результатами якої порушень службової дисципліни чи вчинення інших можливих протиправних дій старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 під час події, яка мала місце 13.02.2024, не встановлено. На підтвердження завданої моральної шкоди позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував дійсність моральних страждань, в чому саме вони проявилися та наскільки тривалими й глибокими вони були. Тому всі посилання ОСОБА_1 на наявність завданої йому моральної шкоди є припущенням і не можуть братися до уваги судом як факт заподіяння такої шкоди. Ці доводи стосуються і позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.04.2024 задоволено клопотання представника Департаменту патрульної поліції та поновлено процесуальний строку для подання відзиву на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.

23.04.2024 позивач подав відповідь на відзив, в якому спростовує заперечення відповідача.

Про усі процесуальні дії учасники справи повідомлялися в порядку частини сьомої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України).

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.02.2024 відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1431753, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 126 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Постановою встановлено, що 13.02.2024 об 11 год 13 хв. в місті Чернігів по вулиці Громадська (колишня Борисенка), 66, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, що надає право на керування транспортним засобом, чим порушив пункт 2.1.а Правил дорожнього руху (далі за текстом ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП (а.с. 59).

Не погоджуючись із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивач 13.01.2024 звернувся до УПП в Чернігівській області ДПП із письмовою скаргою на дії поліцейського ОСОБА_5 .

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 Управлінням патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції встановлено наступне.

Старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , несучи службу 13.02.2024 в складі наряду спільно з капітаном поліції ОСОБА_6 та рядовим поліції ОСОБА_7 , близько 11 год 30 хв, по вулиці Громадській біля будинку № 66 виявили транспортний засіб «SKODA OCTAVIA», номерний знак НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку в зоні дії дорожньої розмітки 1.30 ПДР та не мав таблички 7.17 ПДР. Із даного автомобіля вийшов водій, як стало відомо пізніше, громадянин ОСОБА_1 . Звернувшись до водія стосовно наявності у нього дозвільних документів, посвідчення з інвалідністю, останній відповів, що можливо має, а можливо і не має та відмовився надавати. На вимогу до водія пред`явити посвідчення водія відповідної категорії останній відмовився. За допомогою службових баз даних стало відомо про особу водія, після чого ОСОБА_5 почав підготовку до розгляду адміністративної справи за частиною шостою статті 122 КУпАП, ознайомив водія зі статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, заслухав його усні пояснення та клопотання про перенесення розгляду справи, яке відхилив на підставі статті 258 КУпАП. Під час розгляду адміністративної справи водій ОСОБА_1 пред`явив посвідчення інваліда війни через застосунок «Дія», у зв`язку з чим поліцейським завершено розгляд справи та повідомлено водія про закриття справи в усному порядку.

Зокрема, із відеозапису з портативного відеореєстратора № 470676, наданого відповідачем разом із відзивом, убачається, що об 11 год 54 хв 13.02.2024 на прохання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 до водія ОСОБА_1 надати пояснення з приводу його зупинки у зоні дії дорожньої розмітки 1.30 розділу 34 ПДР чи пред`явлення ним посвідчення, яке дає йому таке право, останній відмовився та почав вимагати розпочати ним розгляд справи за даним фактом. О 12 год 12 хв. старший лейтенант поліції ОСОБА_5 розпочав розгляд справи про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 122 КУпАП. О 12 год 22 хв. в ході розгляду справи громадянин ОСОБА_1 у застосунку «Дія» на мобільному телефоні пред`явив старшому лейтенанту своє пенсійне посвідчення, де зазначено, що він є особою з інвалідністю. О 12 год 27 хв. старший лейтенант поліції ОСОБА_5 повідомив громадянина ОСОБА_1 , що оцінивши докази надані ним під час розгляду справи він приймає рішення про її закриття та розпочинає розгляд про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.

Вищевказані обставини знаходять своє відображення у позовній заяві, результатах розгляду звернення ОСОБА_1 УПП в Чернігівській області ДПП, відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського № 470676, а також наданими позивачем разом з позовом відеозаписами подій з мобільного телефону.

Не погоджуючись із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1431753, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 126 КУпАП, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулюються Законом України "Про дорожній рух".

Стаття 14 вищевказаного Закону України зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» та пункту 2.1 ПДР водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Положеннями частини першої статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями частини другої статті 255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Разом з цим, за приписами частин другої та третьої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП, є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, то протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із відеозапису, зробленого за допомогою камер спостереження УПП в Чернігівській області ДПП, наданого відповідачем разом із відзивом, убачається, що поліцейський неодноразово пред`являв ОСОБА_1 вимогу про надання для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, яка позивачем проігнорована.

Також, відеозаписом з камери спостереження підтверджується факт паркування позивача в зоні дії дорожньої розмітки 1.35 ПДР.

Отже, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , здійснивши паркування в зоні дії вищевказаного дорожнього знаку, тривалий час відмовлявся надавати поліцейському документ, який би давав право на такі дії. Після пред`явлення позивачем документа особи з інвалідністю, поліцейський пред`явив вимогу надати посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, яке позивач повинен мати при собі в силу вимог пункту 2.1 ПДР. Дану вимогу ОСОБА_1 не виконав, у зв`язку з чим і було складено оскаржувану постанову.

Із огляду на викладене, винесення відносно позивача оскаржуваної постанови було правомірним.

Доводи позивача про незаконність зупинки керованого ним автомобіля не відповідають пункту 1 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з яким поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Стосовно доводів позову про порушення процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності суд зазначає наступне.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права тощо.

За обставинами справи, з метою реалізації свого права на правову допомогу позивачем було заявлено усне клопотання про залучення адвоката, на що поліцейським було надано час для зв`язку з фахівцем в галузі права. На питання поліцейського, скільки позивачеві потрібно часу, останній повідомив, що два дні.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII були внесені зміни, зокрема, в ст.258 КУпАП, передбачивши скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає винесення по певним статтям КУпАП не протоколу, а відразу постанови, провівши розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу IIІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015), постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, а розгляд справи здійснюють поліцейські відповідно до ст. 222 КУпАП.

Крім того, згідно чинного законодавства до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права.

Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб.

При цьому, положення ст. ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не поширюються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

У визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Як убачається з відеозапису, наданого відповідачем, поліцейський ОСОБА_5 ознайомив ОСОБА_1 з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи, та не перешкоджав скористатися ними.

Крім того, суд враховує, що згідно даних з офіційного сайту Національної асоціації адвокатів України ОСОБА_1 з 07.02.2020 є адвокатом та обліковується у Раді адвокатів Чернігівської області, а тому мав можливість професійно захистити свої права під час розгляду справи.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність доказів неправомірності оскаржуваної постанови.

Згідно з частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 13.02.2024 серії ЕНА № 1431753, винесену старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , слід залишити без змін.

Разом з тим, зважаючи на те, що положеннями частини третьої статті 286 КАС України передбачений вичерпний перелік рішень місцевого загального суду як адміністративного суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, який не підлягає розширеному тлумаченню, позов в частині визнання протиправною бездіяльності інспектора патрульної поліції щодо невинесення постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд вважає, що невинесення інспектором патрульної поліції постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення не порушило права позивача у сфері публічно-правових відносин, що також є підставою для відмови у позові в цій частині.

Ураховуючи відсутність підстав для визнання постанови серії ЕНА № 1431753 від 13.02.2024 протиправною, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення похідних позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 13.02.2024 серії ЕНА № 1431753, винесену старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

У задоволенні позову про визнання бездіяльності протиправною, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення складене 23.04.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, місцезнаходження: площа Лесі Українки, 1, м. Київ, .

Суддя