Справа № 460/7179/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
за наслідками провадження за нововиявленими обставинами
17 квітня 2024 року м. Рівне №460/7179/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Войтюк К.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: Яворський С.С.,
відповідача: представники Шеремета В.О., Садова А.Ю.,
розглянувши за нововиявленими обставинами у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи адміністративну справу за позовом
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала справа №460/7179/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішенням від 22.05.2023, яке набрало законної сили 21.09.2023, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

12.02.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду в адміністративній справі №460/7179/23.

Заява обґрунтована тим, що після постановлення вищевказаного судового рішення Верховним Судом ухвалено постанову від 10.01.2024 у справі № 817/942/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, з якої позивачу стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що з урахуванням встановлених судами обставин у даній справі, зокрема, використання споруди «Виробничо-сервісний центр» вул. Будівельників, 1a, яка належить позивачу, у підприємницькій діяльності та використання такого об`єкта за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва, колегія суддів вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Позивач вважає, що це підтверджує те, що об`єкт майна, який слугував базою нарахування податку, а саме будівля Виробничо-сервісного центру за адресою м. Рівне, вул. Будівельників, 10Б, не є об`єктом оподаткування в силу приписів підпункту «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, оскільки належить до будівель промисловості та класифікується у групі 125 «Будівлі промисловості та склади» ДК 018-2000, підклас 1251.1. Будівлі підприємств машинобудівної та металообробної промисловості; та підклас 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне». У зв`язку з чим просив скасувати рішення суду від 22.05.2023 у справі №460/7179/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.02.2024 заява залишена без руху.

Ухвалою суду у складі судді Дорошенко Н.О. від 28.02.2024 визнано необґрунтованим клопотання ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Н.О. Дорошенко та передано справу для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Ухвалою суду у складі судді Борискіна С.А. від 29.02.2024 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Дорошенко Н.О. у адміністративній справі №460/7179/23.

Ухвалою суду у складі судді Дорошенко Н.О. від 04.03.2024 відкрито провадження за нововиявленими обставинами у справі №460/7179/23 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, а позивачу відповіді на відзив.

Відповідач подав до суду відзив, у якому заперечив проти такої заяви. Зокрема, зазначив, що постанова Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 817/942/18 не є нововиявленою обставиною у справі №460/7179/23, тобто обставиною, яка існувала на момент розгляду справи та не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Зазначив, що будь-якої зміни стосовно правовідносин щодо визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно за спірний період не відбулося, а отже є незрозумілою позиція позивача щодо нововиявлених обставин, передбачених п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 КАС України. Окрім того, в зв`язку із змінами у законодавстві, вимоги до застосування податкової пільги, передбаченої пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України є відмінними. Вказав, що визначальною ознакою для застосування податкової пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є не тільки приналежність об`єкта до певної групи, а й їх використання за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Вказані обставини для застосування податкової пільги у 2021 році були відсутні у позивача, що підтверджується матеріалами справи судової справи. Просить відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення суду у цій справі за нововиявленими обставинами.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримав вимоги, викладені в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою від 03.04.2024 відкладено розгляд справи до 11:00 год. 17.04.2024.

Позивач та представники відповідача у судовому засіданні підтримали вимоги та заперечення, викладені в заявах по суті справи.

Позивач додатково пояснив, що Верховний Суд підтвердив правильне застосування і трактування податкової пільги в адміністративній справі № 817/942/18, отже це є нововиявлена обставина в цій судовій справі. Вважає, що оскільки касаційне провадження в означеній справі було відкрите 03.01.2019, то з цієї дати фактично були відомі обставини, які стосуються спірного періоду у справі № 460/7179/23. Оскільки рішення в цій справі є протилежним від рішення, постановленого Верховним Судом у справі № 817/942/18, тому заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід задовольнити, а рішення від 22.05.2023 - скасувати. Також наголосив, що після припинення підприємницької діяльності він продовжував виконувати свої договірні зобов`язання.

У судовому засіданні 17.04.2024 завершено перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі проголошенням вступної та резолютивної частини судового рішення.

З`ясувавши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, встановивши обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 20.10.1999, до ЄДР внесено запис про його види економічної діяльності: 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів (основний), 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення.

17.08.2020 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням (а.с. 54-55).

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2014, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна: будівля, виробничо-сервісний центр літ. А-2, загальною площею 890,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Головним управління ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 07.09.2022 № 1-1716, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, код платежу 18100300, за податковий період 2021 рік, на суму 26703,00 грн. (а.с. 7).

Не погоджуючись із правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі №460/7179/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2023, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 13.11.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі №460/7179/23.

Таким чином, рішення Рівненського окружного адміністративного суду набрало законної сили 21.09.2023.

Із заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що позивач пов`язує існування таких нововиявлених обставин з постановою Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №817/942/18.

Судом встановлено, що предметом спору у адміністративній справі № 817/942/18 є правомірність прийнятого податковим органом податкового повідомлення-рішення від 05.12.2017 № 618-50, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 у справі №817/942/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 та постановою Верховного Суду від 10.01.2024, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 05.12.2017 № 618-50.

Як стверджує позивач, обставини, встановлені у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у адміністративній справі № 817/942/18, є істотними для справи № 460/7179/23, які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи.

Такі доводи позивача суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні, з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, серед іншого, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявленими слід вважати обставини, які зокрема: 1) об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були встановлені судом; 2) не були відомі і не могли бути відомі на час прийняття рішення суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.

Суд зазначає, що істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Отже, умовами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, є істотність нововиявлених обставин для вирішення спору, існування їх на момент вирішення адміністративної справи та виявлення таких після прийняття рішення зі спору, станом на час звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору, не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами глави 3 розділу ІІІ КАС України.

Суд зауважує, що перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення, суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Суд наголошує, що новий розгляд справи, що використовується для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, не повинен використовуватись як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначені у заяві підстави про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі № 460/7179/23, а саме: обставини, встановлені постановою Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 817/942/18, не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За нормами статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, як убачається з рішень ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі Pravednaya v. Russia (Праведна проти Росії), та рішення від 06 грудня 2005 року у справі Popov v. Moldova № 2 (Попов проти Молдови № 2), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі Христов проти України Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким, у разі остаточного вирішення спору судами, їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення ЄСПЛ від 24.07.2003 у справі Ryabykh v. Russia (Рябих проти Росії) та від 09.06.2011 у справі Желтяков проти України).

Відповідно до частини четвертої статті 368 КАС України суд за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

За правилами частини першої статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд постановляє ухвалу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у справі № 460/7179/23 за нововиявленими обставинами. Отже в задоволенні такої заяви слід відмовити та залишити в силі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі № 460/7179/23.

Керуючись статтями 361-369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №460/7179/23 за нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі №460/7179/23 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 22 квітня 2024 року

Суддя Н.О. Дорошенко