Справа № 398/1558/24
Суддя: Молонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/1558/24
Провадження №: 2-а/398/39/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" квітня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Молонової Ю.В., при секретарі Борозні Л.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Онищенка Валентина Васильовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції, УПП в Житомирській області ДПП, поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП сержанта поліції Онищенка В.В., про скасування постанови серія ДП18 № 513084 від 19.02.2024 по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою серія ДП18 № 513084 від 19.02.2024, винесеною поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП сержантом поліції Онищенком Валентином Васильовичем, його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.. 125 та ч. 4 ст. 126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. Відповідно до зазначеної постанови позивач начебто здійснив рух без увімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар та при цьому, позбавлений права керування транспортним засобом на один рік. Однак у провадженні Миколаївського апеляційного суду знаходиться справа №489/5190/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024. Згідно повідомлення, направленого на адресу захисника ОСОБА_1 адвоката Гаморя М.В., на 28.03.2024 призначено розгляд адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , якого постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи, що постанова суду стосовно ОСОБА_1 не набрала законної сили, він не вважається таким, що позбавлений права керування транспортними засобами. Звертає увагу на те, що у період з 21.02.2024 по 22.03.2024 ОСОБА_1 проходив в закритому стаціонарі реабілітацію у реабілітаційному центрі «Європа». Після проходження реабілітації ОСОБА_1 за місце проживання звернувся за правовою допомогою. У зв`язку з чим просить поновити строк звернення до суду, постанову скасувати а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 28.03.2024 відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

12.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що позивача було зупинено на а/д М-06 Київ-Чоп, 86 км. за керування транспортним засобом Infiniti Q70, номерний знак НОМЕР_1 , поза населеним пунктом без увімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар, чим порушено п. 9.8 ПДР України, при цьому 24.01.2024 постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва справа №489/5190/23, останній був позбавлений права керування транспортним засобом на 1 рік, чим порушено п. 2.1а ПДР України. Під час розгляду справи інспектор ОСОБА_3 здійснював відеофіксацію на нагрудний портативний відеореєстратор Motorola VB400 № 475526, інформація про вказане міститься у пункті 7 оскаржуваною постанови. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024, у справі №489/5190/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вказана постанова була оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 29.01.2024. Проте, станом на 19.02.2024 під час перевірки інформації поліцейським у вказаній графі стояла інформація про виконання рішення суду. Тобто постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва набрала законної сили та підлягала обов`язковому виконанню. Натомість, згідно інформації з сайту суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою лише 12.03.2024. Таким чином, станом на 19.02.2024 дії інспектора були правомірними. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З копії оскаржуваної постанови вбачається, що вона була отримана позивачем при її винесенні 19.02.2024. Згідно копії довідки реабілітаційного центру «Європа» від 22.03.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в закритому стаціонарі реабілітаційного центру «Європа» у період з 21.02.2024 по 22.03.2024 та пройшов курс психосоціальної реабілітації. Таким чином, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, а тому є необхідним поновити йому пропущений строк на звернення до адміністративного суду із позовом.

З копії постанови по справі про адміністративне правопорушення ДП18 № 513084 від 19.02.2024, складеної поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП сержантом поліції Онищенком Валентином Васильовичем, вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 та ч. 4 ст. 126 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 19.02.2024 о 14 год. 45 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп, 86 км., керував тз Infiniti Q 70, державний номерний знак НОМЕР_1 , за межами населеного пункту здійснював рух без ввімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар, при цьому 24.01.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с.7).

Згідно з копією повідомлення Миколаївського апеляційного суду від 13.03.2024 Вих.№489/5190/23/4523/2024, в приміщенні Миколаївського апеляційного суду 28.03.2024 о 09:15 год. буде розглядатися адміністративна справа стосовно ОСОБА_1 , якого постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до копії постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2024, у справі №489/5190/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно скріншоту стану розгляду справ сайту Судової влади України, апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва подана апелянтом 12.03.2024.

Відповідно до копії постанови Миколаївського апеляційного суду від 08.04.2024, справа №489/5190/23, відмовлено захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Гаморі Марини Вікторівни в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.01.2024, якою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідальність за ст. 125 КУпАП передбачена за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

З відеозапису, наданого представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно 19.02.2024 керував автомобілем Infiniti Q 70, державний номерний знак НОМЕР_1 , без увімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар поза межами населеного пункту, що стало підставою для зупинки керованого ним транспортного засобу. Крім того, в ході перевірки документів інспектором поліції було встановлено, що ОСОБА_1 постановою суду від 24.01.2024 позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік та постанова звернута до виконання. З апеляційною скаргою на постанову суду ОСОБА_1 звернувся 12.03.2024, тобто після того, як працівниками поліції його було зупинено та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою серії ДП18 № 513084 за ст. 125 та ч. 4 ст. 126 КУпАП. Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про розгляд Ленінським районним судом м. Миколаєва справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній мав захисника при розгляді зазначеної справи та отримав копію постанови у застосунку «Дія». Однак, нехтуючи своїм обов`язком, ОСОБА_1 не цікавився станом розгляду справи про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що стало підставою вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 125 та ч. 4 ст. 126 КУпАП. Таким чином, подання апеляційної скарги на постанову суду, яка набрала законної сили не може слугувати підставою для скасування постанови інспектора поліції.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Обов`язковість постанови у справі про адміністративне правопорушення регламентована статтею 298 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відповідно до якої постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Порядок виконання постанов у справах про адміністративне правопорушення про позбавлення спеціального права визначений Главою 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ст. 317-1 КУпАП).

Вказана норма кореспондує вимогам Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону).

Отже, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що він не порушував ПДР України. Вказане повністю спростовується відеозаписом, який міститься на диску та дослідженими судом матеріалами справи.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Таким чином, суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та у інспектора були наявні правомірні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

У зв`язку з відмовою у задоволені позову судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 125, 126, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 73-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Онищенка Валентина Васильовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Суддя Ю.В. Молонова