Справа № 480/8704/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Воловик С.В.

16 квітня 2024 р.Справа № 480/8704/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в:

11.08.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУ ПФУ в Сумській області), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплаті недоотриманої пенсії в період з 06.11.2006 по 01.08.2022 в зв`язку з неврахуванням при її призначенні та не обрахуванням в полуторному розмірі періоду його роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей з 28.03.1970 по 30.08.1974;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за період з 06.11.2006 по 01.08.2022, що була недоотримана ним з вини ГУ ПФУ в Сумській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вимоги мотивував тим, що 10.01.2021 Сумським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 480/8066/22, яким: визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком та зарахуванні в полуторному розмірі періоду його роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей з 28.03.1970 по 30.08.1974.

Судовим рішенням зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до його страхового стажу, в пільговому обчисленні (кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи в районах Крайньої Півночі з 28.03.1970 по 30.08.1974, як трудовий стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії, з 11.08.2022 з врахуванням одного року роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців в період роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей з 28.03.1970 по 30.08.1974 з урахуванням виплачених сум.

Позивач зазначає, що на виконання вказаного рішення відповідач здійснив перерахунок його пенсії з 11.08.2022 та виплатив недоплачену суму.

Разом з тим, листом від 23.05.2023 пенсійний орган відмовив виплатити решту заборгованості, зокрема суму недоплаченої пенсії за період з 06.11.2006 (день призначення пенсії) по 11.08.2022 (день з якого було проведено перерахунок), посилаючись на те, що судовим рішенням його не зобов`язано провести перерахунок та виплату за вказаний період.

На думку ОСОБА_1 , такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку з цим, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 закрито провадження у справі № 480/8704/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Судове рішення вмотивовано тим, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення суду від 10.01.2021 по справі № 480/8066/22.

Суд зазначив, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене статтею 383 КАС України право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що у цій справі відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Фактично, має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2024 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначив, що суд першої інстанції, закриваючи провадження по справі не звернув увагу на те, що відповідач здійснив перерахунок пенсії з 11.08.2022 та виплатив утворену заборгованість тільки за цей період, а решту заборгованості, що утворилася за минулий період, до 11.08.2022 в результаті його протиправної бездіяльності виплатити відмовився.

Вказує, що заборгованість з пенсійних виплат за період з 06.11.2006 по 11.08.2022 не охоплюється рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 по справі № 480/8066/22 та не може бути стягнута з відповідача в примусовому порядку чи в порядку ст. 389 КАС України.

Зазначає, що сума заборгованості та період виникнення заборгованості є різними, з огляду на що, предмет спору в даній справі і предмет спору в справі № 480/8066/22 не є тотожними.

Враховуючи наведене, вважає, що суд першої інстанції закривши провадження по справі виніс оскаржувану ухвалу на підставі неправильно встановлених фактичних обставин справи.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч.1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід скасувати, з наступних підстав.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.04.2018 у справі № 11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Верховний Суд, надаючи оцінку наявності підстав для застосування п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, наслідком якого є закриття провадження у справі, неодноразово, зокрема у постановах від 31.03.2021 у справі № 240/6357/20, від 27.08.2021 у справі № 580/3966/20, від 15.12.2020 у справі № 804/5759/17, від 17.08.2022 у справі № 520/9008/2020, зазначав, що закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 20.03.2024 у справі № 320/225/23 позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність рішення постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Як вже було зазначено вище, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.01.2021 у справі № 480/8066/22 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Судовим рішенням визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за віком та зарахуванні в полуторному розмірі періоду його роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей з 28.03.1970 по 30.08.1974.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , в пільговому обчисленні (кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи в районах Крайньої Півночі з 28.03.1970 по 30.08.1974, як трудовий стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з 11.08.2022 з врахуванням одного року роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців в період роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей з 28.03.1970 по 30.08.1974 з урахуванням виплачених сум.

При цьому в справі № 480/8066/22 позивачем заявлено вимоги щодо перерахунку пенсії саме з 11.08.2022.

В цій справі спірним є право позивача на перерахунок та виплату недоотриманої пенсії в інший період, а саме з 06.11.2006 по 01.08.2022.

Отже, предмети позовів у справі № 480/8066/22 та у справі, що розглядається, хоч і є взаємопов`язаними, але різні.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що суть вимог позивача зводиться до оскарження бездіяльності та дій відповідача, допущеної при виконанні рішення суду, винесеного в інших адміністративних справах, тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право, у порядку статей 382, 383 КАС України, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, колегія суддів зазначає про передчасність висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Постанова у повному обсязі складена і підписана 19 квітня 2024 року.