Справа № 500/1512/24
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1512/24

23 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через представника адвоката Костишина Василя Михайловича, звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій позивачка просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Постановою КМУ від 24.06.2016 №461 з 24.03.2021 №29 від 18.01.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з 01.02.2003 по 05.05.2009 та з 06.05.2009 по 17.08.2011 на посаді провідного лікаря ветмедицини вірусологічного відділу-вірусолога в Тернопільській обласній державній лабораторії ветеринарної медицини та в Тернопільській регіональній державній лабораторії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Постановою КМУ від 24.06.2016 №461 з 31.10.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка 31.10.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.11.2022 №45 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 у справі №500/4487/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.11.2022 №45 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 при зниженому віці та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 при зниженому віці та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

На виконання вказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянуло заяву позивачки від 31.10.2022 та за наслідками розгляду 18.01.2024 прийнято рішення №360/03.04, яким повторно відмовив позивачці у призначені пенсії за Списком №2 при зниженому віці. Підставою для відмови зазначено те, під час перевірки пільгових довідок відповідачу не було надано первинних документів (наказів про прийняття та переведення, особової картки форми Т-2), а в особових рахунках, які були надані для перевірки не зазначена посада, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не зарахувало позивачці до пільгового стажу періоди її роботи з 01.02.2003 по 05.05.2009 та з 06.05.2009 по 17.08.2011.

Позивачка вважає рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

01.04.2024 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що згідно із довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.09.2022 №323, №342 ОСОБА_1 з 01.02.2003 по 05.05.2009 та з 06.05.2009 по 17.08.2011 працювала на посаді "провідний лікар ветмедицини вірусологічного відділу-вірусолог" та була зайнята повний робочий день на виконанні безпосередньої роботи з мікроорганізмами II групи небезпеки, а саме діагностичні дослідження сільськогосподарських тварин, птиці та пушних звірів на вірусологічні захворювання. Згідно із наказами про затвердження переліку робочих місць, посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації за результатами проведеної атестації робочих місць від 03.03.1999 № 6, від 28.01.2004 № 3а-Д- та від 17.08.2009 № 47-Д підтверджено право на пільгову пенсію за Списком № 2, зокрема, лікарю ветеринарному (вірусологу).

Відповідно до акту, складеному за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсій від 27.10.2022 № 1900-1102-1/4864, під час проведення перевірки довідок від 14.09.2022 № 323, № 342 не надано документи: накази про прийняття та переведення, особова картка форми Т-2 ОСОБА_1 . Для перевірки надано: особові рахунки по нарахуванню заробітної плати за 2002-2011 роки, в яких не зазначена посада, але нарахована доплата за шкідливість; журнал вірусологічних досліджень лише за 2011 рік; накази про результати атестації робочих місць за умовами праці. Отже, на думку відповідача, первинними документами не підтверджено стаж роботи позивачки із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсій на пільгових умовах та її безпосередню зайнятість повний робочий день на виконанні робіт з мікроорганізмами 1-2 групи небезпеки протягом лютого 2003 року - серпня 2011 року.

Відтак, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці.

03.04.2024 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що первинними документами не підтверджено стаж роботи позивачки із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсій на пільгових умовах та її безпосередню зайнятість повний робочий день на виконанні робіт з мікроорганізмами 1-2 групи небезпеки протягом лютого 2003 року - серпня 2011 року. Страховий стаж із шкідливими і важкими умовами праці не визначено. Отже, на думку відповідача, рішення від 18.01.2024 № 360/03.04 про відмову позивачці в призначенні пенсії на пільгових умовах є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України,

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 31.10.2022 позивачка звернулася до через портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 08.11.2022 №45.

До страхового стажу позивачки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області були зараховані всі періоди. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 02.01.2002 по 31.01.2003, згідно з довідкою про підтвердження пільгового характеру робити від 14.09.2022 № 322, оскільки зазначений в довідці Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, не чинний на період роботи заявниці (з 16.01.2003 чинний Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36). Крім того, згідно з Переліком робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 03.03.1999 № 6 посаду завідувач вірусологічним відділенням не передбачено.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 по справі № 500/4487/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.11.2022 №45 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 при зниженому віці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 при зниженому віці та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

На виконання вказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 .

За результатами розгляду документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачці повторно було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 при зниженому віці.

Відмовляючи у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідач, посилається на те, що згідно із довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 14.09.2022 № 323, №342 ОСОБА_1 з 01.02.2003 по 05.05.2009 та з 06.05.2009 по 17.08.2011 працювала на посаді "провідний лікар ветмедицини вірусологічного відділу-вірусолог" та була зайнята повний робочий день на виконанні безпосередньої роботи з мікроорганізмами II групи небезпеки, а саме діагностичні дослідження сільськогосподарських тварин, птиці та пушних звірів на вірусологічні захворювання. Згідно із наказами про затвердження переліку робочих місць, посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації за результатами проведеної атестації робочих місць від 03.03.1999 № 6, від 28.01.2004 № 3а-Д- та від 17.08.2009 № 47-Д підтверджено право на пільгову пенсію за Списком № 2, зокрема, лікарю ветеринарному (вірусологу).

Відповідно до акту, складеному за результатами проведення перевірки достовірності та обгрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсій від 27.10.2022 № 1900-1102- 1/4864, під час проведення перевірки довідок від 14.09.2022 № 323, № 342 не надано документи: накази про прийняття та переведення, особова картка форми Т-2 ОСОБА_1 . Для перевірки надано: особові рахунки по нарахуванню заробітної плати за 2002-2011 роки, в яких не зазначена посада, але нарахована доплата за шкідливість; журнал вірусологічних досліджень лише за 2011 рік; накази про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Відтак на думку відповідача, первинними документами не підтверджено стаж роботи позивачки із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсій на пільгових умовах та її безпосередню зайнятість повний робочий день на виконанні робіт з мікроорганізмами 1-2 групи небезпеки протягом лютого 2003 року - серпня 2011 року. Страховий стаж із шкідливими і важкими умовами праці не визначено.

Позивачка вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним звернулась до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 19.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно з пунктом 2 розділу XV Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 100 Закону №1788, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Отже, необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2.

Статтею 62 Закону №1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Спірним у даній справі є питання стосовно зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивачки з 01.02.2003 по 05.05.2009 та з 06.05.2009 по 17.08.2011 на посаді провідного лікаря ветмедицини вірусологічного відділу-вірусолога в Тернопільській обласній державній лабораторії ветеринарної медицини та в Тернопільській регіональній державній лабораторії.

Згідно наявної в матеріалах справи трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.07.1995, позивачка в період з 01.08.1995 по 17.08.2011 працювала у Тернопільській обласній державній лабораторії ветеринарної медицини, яку в подальшому було перейменовано на Тернопільську регіональну державну лабораторію ветеринарної медицини (арк.справи 7-7 зворот).

Так, у спірний період, позивачка працювала у Тернопільській обласній державній лабораторії ветеринарної медицини на посаді провідного лікаря ветмедицини вірусологічного відділу- вірусолога з 01.02.2003 по 05.02.2003 та з 06.05.2009 по 17.08.2011 на тій самій посаді в Тернопільській регіональній державній лабораторії, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці.

Дана посада передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Постановою КМУ від 24.06.2016р. №461 з 24.03.2021.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При прийнятті даного рішення судом також враховано те, що оскаржуване рішення не містить будь-яких зауважень щодо порядку оформлення трудової книжки позивача. Також, відповідачем не заперечується, що в спірні періоди позивачка працювала на посаді, що дають право на призначення пільгової пенсії.

Більше того, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у рішенні від 08.11.2022 №45 самостійно зарахувало позивачці до пільгового стажу за Списком №2 спірний період з 01.02.2003 по 05.05.2009 та з 06.05.2009 по 17.08.2011.

Судом встановлено, що в трудовій книжці позивачки, яка є основним документом, підтверджуючим стаж роботи, є відповідні записи із зазначенням необхідних відомостей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працювала або спірні періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до пільгового стажу роботи, або взагалі відсутні.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії. Даного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 21.11.2018р. у справі №672/914/16-а.

Суд наголошує, що уточнюючі довідки підприємств необхідні для підтвердження спеціального трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці, що є основним документом щодо стажу особи, відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

В даному випадку відповідач безпідставно не взяв до уваги трудову книжку позивачки, де вказано періоди роботи та не довів правомірність своїх дій щодо неврахування спірного періоду роботи при розгляді заяви про призначення пенсії.

Органи, що призначають пенсію, мають право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Слід зазначити, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1.

Наявність сумнівів щодо некоректних записів у трудовій книжці із сторони відповідача може бути лише підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність підприємства за місцезнаходженням, а так само і відсутність документів по цьому підприємству на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти мене права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого мною трудового стажу.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. у справі № 127/9055/17.

Проведення атестації робочих місць за умовами праці та її своєчасність не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах. Дане твердження відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а.

Суд наголошує, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Суд вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тобто, навіть у випадку не проведення атестації робочих місць з вини роботодавця, період роботи повинен бути зарахований до пільгового стажу особи.

Зазначена позиція узгоджується з позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19).

За наведених вище мотивів, суд дійшов висновку, що оскаржуване у справі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №29 від 18.01.2024 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, є протиправним та підлягає скасуванню, а періоди роботи позивачки з 01.02.2003 по 05.05.2009 та з 06.05.2009 по 17.08.2011 на посаді провідного лікаря ветмедицини вірусологічного відділу-вірусолога в Тернопільській обласній державній лабораторії ветеринарної медицини та в Тернопільській регіональній державній лабораторії підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд виходить з наступного.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Способи захисту права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Зазначені правові позиції неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду і Верховним Судом, та узагальнено викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином, під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Так, під час розгляду даної справи, судом встановлені всі фактичні обставини справи та досліджені докази на підтвердження позовних вимог, в тому числі щодо права позивачки на призначення пільгової пенсії.

Зокрема, судом досліджувалось рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 у справі №500/4487/23, яким встановлено право позивачки на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 при зниженні пенсійного віку на 3 роки.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на той факт, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не взяло до уваги висновки, зроблені судом під час розгляду справи №500/4487/23, ефективним способом захисту порушеного права позивачки в даному випадку буде зобов`язання призначити з 31.10.2022 позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Враховуючи, що органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області слід зобов`язати призначити позивачці пенсію.

За наведених обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 968,40 грн, сплачений згідно з квитанцією від 15.03.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №29 від 18.01.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 01.02.2003 по 05.05.2009 та з 06.05.2009 по 17.08.2011 на посаді провідного лікаря ветмедицини вірусологічного відділу-вірусолога в Тернопільській обласній державній лабораторії ветеринарної медицини та в Тернопільській регіональній державній лабораторії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 31.10.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001 );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020 );

Головуючий суддя Мірінович У.А.