Справа № 160/17693/22
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 квітня 2024 року Справа №160/17693/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення судового контролю у справі №160/17693/22 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Голобутовський Р.З.) перебувала адміністративна справа №160/17693/22 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

25.03.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення судового контролю у справі №160/17693/22, у якій просить:

- зобов`язати Головне управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в термін до 10 днів з дня винесення ухвали подати суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі № 160/9270/23 з питань нарахування пенсій позивачам з 01.04.2021, як непрацюючим пенсіонерам з урахуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат (включаючи в майбутньому доплату за вік.), відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» довічно на банківський рахунок.

В обґрунтування заяви зазначено, що після набрання законної сили рішення суду у справі позивачі 09.10.2023 звернулися до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про відсутність індексації пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області для нарахування пенсій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 застосований середній показник за 2018, 2019, 2020 роки. Пенсії, судячи з відповідей органу ПФУ призначені в постійному розмірі: ОСОБА_1 в розмірі 1769,00 грн, ОСОБА_1 в розмірі 2103,11 грн. Індексації пенсій не проводились в 2021, 2022, 2023, 2024 роках.

З відповідей Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 від 26.10.2023 №52870-44136/П-01/8-0400/23 та від 29.12.2023 № 66280-56961/П-01/8-0400/23 випливає: «Щодо індексації пенсії, то відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 по справі №160/17693/22, індексація Вашої пенсії не передбачена»

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 19.09.2023 №45479-120769/01-01/8-0400/23, що постійний розмір пенсії за віком з 01.04.2021 становить 2103,11 грн, а у відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.11.2023 №55499-44135/П-01/8-0400/23, що середній показник за 2018-2020 роки 9118,21 грн. перевищує проіндексований показник за 2023 - 7405.03 грн.

Заявник зазначає, що з відповідей відповідача зрозуміло, що він не збирається виконувати рішення суду у справі №160/17693/22 від 29.12.2022, приводячи аргумент не виконання рішення суду з надуманої причини, як відсутність в рішенні суду Пенсійного фонду України» проводити індексацію пенсій.

Отже, відповідач створює перешкоди для виконання судового рішення у справі №160/17693/22, при відсутності в спірних правовідносинах обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

16.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли пояснення, у яких відповідач зазначає, що на виконання означеного рішення, 14.04.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було призначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсію за віком на загальних підставах з 01.04.2021, як непрацюючих пенсіонерам, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058.

З огляду на викладене, покладені судом зобов`язання вчинити певні дії виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в межах покладених повноважень, а тому просить відмовити у задоволенні заяви про встановлення судового контролю.

18.04.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла відповідь на пояснення, у якій зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не застосувало Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003, а саме ст. 42 цього Закону про індексацію та перерахунок пенсій. Не застосована ст. 46 Конституції України, де вказано, що розмір мінімальної пенсії по суті є розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У 2024 році з 01 січня цей показник збільшили з 2093 грн до 2361 грн.

З огляду на викладене представник позивача підтримує заяву про встановлення судового контролю та просить її задовольнити.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення судового контролю у справі №160/17693/22 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд заяви Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Кодексу адміністративного судочинства України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:

1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;

2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Оскільки в матеріалах справи наявна офіційна електронна адреса учасників справи, судове повідомлення відповідача про розгляд заяви здійснено шляхом направлення копії ухвали від 01.04.2024 на електронні адреси сторін та доставлено в електронний кабінет учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, при вирішенні її по суті, суд зазначає наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.06.2022 №0400-010336-8/58232, видане, як інформаційне.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області призначити з 01.04.2021 ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 01.04.2021 ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 31.01.2023.

27.03.2023 Дніпропетровським окружним адміністративним судом представнику позивачів видано виконавчі листи у справі №160/17693/22.

09.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою у якій просив надати пояснення щодо проведення індексації пенсії.

Листом від 26.10.2023 №52870-44136/П-01/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що індексація пенсії, відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 у справі №160/17693/22 не передбачена.

22.12.2023 ОСОБА_1 вернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, у якій просив провести індексацію пенсії за 2021-2023 роки.

Листом від 29.12.2023 №66280-56961/П-01/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 у справі №160/17693/22 не передбачена.

02.09.2023 позивач ОСОБА_2 звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою у якій просила надати пояснення щодо ненарахування пенсії на картку Приватбанку.

Також, 09.10.2023 позивач ОСОБА_2 звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, у якій просила пояснити, чому не проведена індексація за 2021-2023 роки.

Листом від 08.11.2023 №55499-44135/П-01/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,197 не має підстав.

З матеріалів справи видно, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду у справі №160/17693/22 призначено пенсію з 01.04.2021, що підтверджується протоколами.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу. Поряд з тим, суд зауважує, що такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертає увагу, що норма статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувана шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи позицію суддів, викладену в постанові Великої Палати Верховного суду у справі №800/592/17, Кодекс адміністративного судочинства України, в редакції, що застосовується з 15 грудня 2017 року, не пов`язує встановлення судового контролю за виконанням рішення суду із встановленням у резолютивній частині рішення суду відповідачу - суб`єкту владних повноважень обов`язку подати звіт про виконання судового рішення. Таким чином, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може як під час прийняття рішення у справі, так і після ухвалення рішення у справі (з урахуванням положень ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, метою застосування до суб`єкта владних повноважень судового контролю за виконанням рішення суду є дисциплінування боржників з метою своєчасного, якісного та належного виконання рішення суду, що набрало законної сили.

З аналізу викладених норм видно, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд зазначає, що в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 судом надавалась оцінка щодо протиправності рішення відповідача у непризначені пенсії позивачам.

Також суд зазначає, що позивачам було відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачам на наданий ними банківський рахунок, а також призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком як непрацюючому пенсіонеру, не нижче мінімальної пенсії в розмірі прожиткового мінімуму, передбаченого законом, на наданий позивачем банківський рахунок; призначити і виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком з педагогічним стажем 26 років (а також додатковий стаж 6 років за народження 2 дітей) з виплатою грошової допомоги одноразово у розмірі 10 місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка повинна бути призначена до виплати як непрацюючому пенсіонеру, не нижче мінімальної пенсії в розмірі прожиткового мінімуму, передбаченого законом на наданий позивачем банківський рахунок, оскільки такі вимоги направлені на захист прав позивачів на майбутнє, що не відповідає вимогам ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, так як суд захищає порушені права, а не ті, які можуть бути порушені у майбутньому.

Позовні вимоги задоволені в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області призначити з 01.04.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсію за віком на загальних підставах, як непрацюючим пенсіонерам, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем в повному обсязі виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 у справі №160/17693/22 відповідно до його резолютивної частини.

Правовідносини, на які посилається представник позивача у заяві про встановлення судового контролю, виникли після ухвалення судом рішення.

Так, судом не досліджувалось питання індексації пенсії позивачів. Суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 01.04.2021 позивачам пенсію за віком на загальних підставах, як непрацюючим пенсіонерам, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

У задоволенні позовної заяви в частині виплати пенсії на банківський рахунок було відмовлено.

Стосовно індексації пенсії позивачів, суд зазначає, що відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рішенні від 29.12.2022 у справі №160/17693/22 надавалась правова оцінка порушеним правам позивачів щодо відмови у призначенні пенсії, оформленій рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.06.2022 №0400-010336-8/58232. Судом не досліджувалось питання виплати пенсії в майбутньому та інші правовідносини, які могли б виникнути між сторонами судового процесу під час отримання позивачами пенсії.

Питання індексації пенсії не досліджувались судом в рішенні від 29.12.2022 у справі №160/17693/22, оскільки відповідні правовідносини не існували на дату прийняття рішення судом.

Відтак покладення представником позивача в основу обґрунтування невиконання рішення суду обставин, які не існували на момент прийняття рішення судом та ним не досліджувались, є неправомірним та жодним чином не свідчить про невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Суд не вправі поза межами позовного розгляду справи надавати правову оцінку діям Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що були вчинені після прийняття судом рішення.

Суд підкреслює, що визначені представником позивача обґрунтування не свідчать про невиконання рішення суду від 29.12.2022 у справі №160/17693/22, оскільки рішення було виконано відповідачем у відповідності до визначеної резолютивної частини, що підтверджується протоколами.

Представником позивача обрано неналежний спосіб правого захисту, оскільки питання правомірності вчинення дій Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині невиплати пенсії на картковий рахунок та індексації пенсії позивачів, які були подані після ухвалення судом рішення від 29.12.2022 у справі №160/17693/22, підлягають розгляду в порядку позовного провадження, а не в порядку виконання рішення суду, яким правова оцінка відповідним діям не надавалась, оскільки вони не існували станом на день прийняття судового рішення.

Враховуючи викладене, суд не бачить підстав для задоволення вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі та зобов`язання відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк у цій справі, у зв`язку з обранням представником позивача неналежного способу правового захисту.

З огляду на викладене, суд робить висновок про недоцільність встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення судового контролю у справі №160/17693/22 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський