Справа № 278/682/21
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/682/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

19 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 22.02.2021 № про стягнення з нього штрафу за порушення термінів подачі податкових декларацій за загальну суму 1700,00 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області переглянути рішення про стягнення з нього штрафу на суму 1700,00 грн, обмежившись попередженням у відповідності до ст. 164-1 КУпАП.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС У Житомирській області на підставі пп.19-1.1.1, пп.19-1.1.2 ст. 19-1, пп.20.1.1, пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.75.1.1 п.75.1 ст. 75 та з урахуванням вимог п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України було проведено камеральну перевірку своєчасності подання звітності суб`єктом підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з І кварталу 2018 року по І квартал 2019 року.

За наслідками проведеної перевірки Головним управлінням ДПС У Житомирській області був складений акт від 28.01.2021 №1121/06-30-24-06/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно подано податкові декларації про майновий стан і доходи за І квартал 2018 року та за весь 2018 рік, а також податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за І півріччя 2018 року, за ІІІ квартали 2018 року та за І квартал 2019 року, чим порушено вимоги пп.49.18.2, пп.49.18.5 п.49.18 ст. 49 ПК України та п.294.1 ст.294, п.296.2 ст. 296 ПК України (а.с.41-42).

Зокрема було встановлено, що:

- податкова декларація про майновий стан за І квартал 2018 року, граничний строк подання якої 10.05.2018, фактично була подана 04.03.2019;

- податкова декларація про майновий стан за 2018 рік, граничний строк подання якої 11.02.2019, фактично була подана 04.03.2019;

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за І півріччя 2018 року, граничний строк подання якої 09.08.2018, фактично була подана 10.08.2018;

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за ІІІ квартали 2018 року, граничний строк подання якої 09.11.2018, фактично була подана 20.11.2018;

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за І квартал 2019 року, граничний строк подання якої 10.05.2019, фактично була подана 11.07.2019 (а.с.41-42).

На підставі зазначених в акті від 28.01.2021 №1121/06-30-24-06/ НОМЕР_1 висновків щодо порушення ФОП ОСОБА_1 граничних строків подання податкових декларацій, Головне управлінням ДПС у Житомирській області, керуючись пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та ст. 120.1 ст. 120 ПК України, прийняло:

- податкове повідомлення - рішення від 22.02.2021 № (а.с.5 зворотній бік), яким застосувало до позивача штраф в розмірі 680,00 грн за порушення строків подання податкових декларацій про майновий стан і доходи за І квартал 2018 року та за весь 2018 рік,

- податкове повідомлення-рішення від 22.02.2021 № (а.с.5), яким застосувало до позивача штраф в розмірі 1020,00 грн за порушення строків подання податкових декларацій платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за І півріччя 2018 року, за ІІІ квартали 2018 року та за І квартал 2019 року.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення - рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішення від 22.02.2021 № та від 22.02.2021 №.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктами 16.1.2. та 16.1.3 пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; а також подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За визначенням, зазначеним в п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання (п.48.1. ст. 48 ПК України).

Згідно з абзацом 3 пункту 46.5 статті 46 ПК України форма декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) встановлюється з урахуванням особливостей, визначених пунктом 179.9 статті 179 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 49.1. та 49.2 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Підпунктами 49.18.2. та 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 ПК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) було передбачено, що податкові декларації, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

В свою чергу, порядок складення звітності платниками єдиного податку визначений в статті 296 ПК України.

Пунктом 296.2. ст. 296 ПК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) визначено, що платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу. Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.

Платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду, у разі перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, або самостійного прийняття рішення про перехід на сплату податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої (фізичні особи - підприємці) груп, або відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом (пп. 296.5.1. п. 296.5. ст. 296 ПК України).

В свою чергу, платники єдиного податку третьої групи згідно з п. 296.3. ст. 296 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

При цьому, правові норми пп. 47.1.2 п.47.1 ст. 47 ПК України передбачають, що фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом, несуть відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах.

Відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності передбачено п. 120.1 ПК України, зокрема, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ПК України) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено ПК України, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі- Державний реєстр) запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі, зокрема, внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи- підприємця (п.п. 65.10.1 п. 65.10 ст. 65 ПКУ).

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Таким чином, фізичні особи, щодо яких до Єдиного державного реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, подають декларації востаннє за податковий (звітний) квартал, в якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, з наростаючим підсумком з початку року, у строки, визначені підпунктами 49.18.2 та та 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПКУ, протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу або до закінчення такого звітного періоду на який припадає дата ліквідації.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами проведеної камеральної перевірки своєчасності подання звітності суб`єктом підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС У Житомирській області був складений акт від 28.01.2021 №1121/06-30-24-06/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги пп.49.18.2, пп.49.18.5 п.49.18 ст. 49 ПК України та п.294.1 ст.294, п.296.2 ст. 296 ПК України, у зв`язку із несвоєчасним поданням ним податкові декларації про майновий стан і доходи за І квартал 2018 року та за весь 2018 рік, а також податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за І півріччя 2018 року, за ІІІ квартали 2018 року та за І квартал 2019 року (а.с.41-42).

Вказані порушення стали підставою для винесення Головним управління ДПС у Житомирській області податкового повідомлення - рішення від 22.02.2021 № про застосування до позивача штрафу в розмірі 680,00 грн за порушення строків подання податкових декларацій про майновий стан і доходи за І квартал 2018 року та за весь 2018 рік, та податкового повідомлення-рішення від 22.02.2021 № про застосування до позивача штрафу в розмірі 1020,00 грн за порушення строків подання податкових декларацій платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за І півріччя 2018 року, за ІІІ квартали 2018 року та за І квартал 2019 року.

Сторонами не заперечується порушення граничних строків подання податкових декларацій, про яке зазначено в акті від 28.01.2021 №1121/06-30-24-06/.

Щодо посилання позивача на те, що відповідач не розглянув в межах 20 календарних днів його заперечення (скаргу) на висновки перевірки, а тому згідно правових норм абз. 2 п. 56.9 ст. 56 ПК України його заперечення (скарга) вважається повністю задоволеною, то слід зазначити, що заперечення (скарга) про яку вказує позивач, фактично має назву "заява-прохання", яка була датована 02.02.2021 і надіслана відповідачу 04.02.2021. (а.с.7).

З огляду на дату наявної в матріалах справи "заяви-прохання" - 02.02.2021, на думку суду, вона не могла бути запереченням позивача на податкові повідомлення-рішення від 22.02.2021 № та №, оскільки на момент подачі позивачем цієї заяви податкові повідомлення-рішення від 22.02.2021 № та № ще не були прийняті. Фактично, "заява-прохання" від 02.02.2021 була подана позивачем до контролюючого органу після отримання ним акту камеральної перевірки від 28.01.2021 №1121/06-30-24-06/ та ознайомлення з результатами цієї перевірки.

Разом з тим, правова норма абзацу 2 пункту 56.9 статті 56 ПК України, на яку посилається позивач, визначає наслідки недотримання контролюючим органів строків розгляду та надсилання платник податків рішення за скаргою такого платника, поданою на рішення, прийняте контролюючим органом, тобто на податкове повідомлення-рішення, а не на акт за результатами перевірки.

Зокрема, згідно з статтею 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (56.2. ст. 56 ПК України).

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (56.3. ст. 56 ПК України).

Платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення (56.5. ст. 56 ПК України).

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків засобами поштового зв`язку (з повідомленням про вручення) чи електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) або надати йому під розписку (56.8. ст.56 ПК України).

При цьому, згідно з п. 56.9. ст.56 ПК України якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Крім того, зі змісту статті 56 ПК України вбачається, що скарга на рішення контролюючого органу подається до контролюючого органу вищого рівня. В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що "заява-прохання" від 02.02.2021 бала адресована ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області, а не до контролюючого органу вищого рівня.

В сукупності вищезазначені обставини свідчать, що правові норми статті 56 ПК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а тому доводи позивача в цій частині суд вважає безпідставними та відхиляє.

Разом з тим, порядок подачі заперечень на висновки перевірки врегульований статтею 86 ПК України.

Згідно з пунктом 86.7. статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Відповідно до підпункту 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що вони не передбачають повного задоволення поданого платником заперечення на акт перевірки у випадку не здійснення контролюючим органом розгляду вказаного заперечення в строк, передбачений підпунктом 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України.

Крім того, дослідивши під час розгляду справи "заяву-прохання" від 02.02.2021, подану ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області, суд першої інстанції вірно встановив, що в ній позивач просив контролюючий орган утриматись від застосування до нього фінансових санкцій за несвоєчасне подання декларацій та обмежитись застосуванням попередження відповідно до ст. 164-1 КУпАП, та при цьому не вказував, що він не згоден з висновками перевірки про порушення ним граничних строків подання податкових декларацій.

Зазначене свідчить, що за своїм змістом вказана заява від 02.02.2021 не є запереченнями на акт перевірки в розумінні пункту 86.7. статті 86 ПК України, а тому суд дійшов висновку, що вона обґрунтовано була розцінена відповідачем як звернення відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та розглянена ним відповідно до вимог цього закону. Зокрема, з матеріалів справи вбачаться, що за наслідками розгляду поданої ОСОБА_1 "заяви-прохання" від 02.02.2021, Головне управління ДПС у Житомирській області надіслало йому лист від 25.02.2021 №2677/6/06-30-24-01-37 (а.с.45-46), який позивач отримав 02.03.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.47).

В контексті вищезазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача, обґрунтованих положеннями абз. 2 п. 56.9 ст.56 ПК України.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на положення п.157.5 ст. 157 ПК України, оскільки Законом України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 01.01.2015 р. виключено статтю 157 ПК України.

Судом не приймається до уваги посилання позивача на роз`яснення Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 21.03.2008 «Про суміщення адвокатської та підприємницької діяльності», а також на Рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури щодо оподаткування адвокатських об`єднань та адвокатів як самозайнятих осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність, затверджені Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури від 18.03.2011 N VI/4-97, оскільки останні не є імперативними нормами та не є обов`язковими, зокрема, для податкового органу при прийнятті відповідного рішення.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта про те, що його притягнуто до відповідальності як одного із засновників адвокатського об`єднання, яке фактично здійснювало свою професійну діяльність, тобто не отримувало доходів, як такі, що не знайшли свого підтвердження.

В спірних правовідносинах декларації, щодо яких під час проведеної камеральної перевірки було виявлено порушення граничних строків їх подання, а саме: податкові декларації про майновий стан і доходи та податкові декларації платника єдиного податку-фізичної особи підприємця, є деклараціями, що подані ОСОБА_1 , як суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем, а не деклараціями про доходи, які подаються громадянином.

Окрім того, відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

З місцевих податків та/або зборів, за якими передбачено подання річної податкової декларації, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право за результатами перевірки самостійно визначити суму грошових зобов`язань, у разі виявлення ним за результатами перевірки заниження суми визначеного платником податків податкового зобов`язання з цих податків, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих податків, визначених відповідними розділами цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 102.2.1 п. 102.2. ст. 102 ПК України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано.

Враховуючи несвоєчасне подання позивачем податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за І півріччя 2018 року, ІІІ квартали 2018 року та І квартал 2019 року, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо пропуску податковим органом строків, встановлених статтею 102 ПК України.

У зв`язку із вказаним, судом встановлено, що податковим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.