Справа № 420/33818/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №70 від 14.11.2023року про відмову в призначенні пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2023 року протокол №8 в частині відмови у підтверджені зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 : - періоди роботи з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року. стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт»; - період роботи з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року стержнярем 1 розряду машинної формовки на Одеському ливарному заводі «Центроліт»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) з моменту звернення, а саме з 08.11.2023 року довічно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у серпні 2023 року позивач звернулась до відповідача 2 з заявою про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 31.08.2023року №8 підтверджено право ОСОБА_1 право у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 27.10.1986 року по 18.01.1988 року, з 25.05.1989 року по 21.08.1992 року на посаді стержнаря машинного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт» відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, розділ ХІV «Металообробка» та відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 розділу ХІV-1 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт» відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, розділ ХІV «Металообробка» та відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 розділу ХІV-1 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю відомостей про проведення атестації робочого місця.

Одночасно з цим, листом ГУ ПФУ в Одеській області від 01.09.2023 року скерувало на адресу позивача вказане вище рішення Комісії та рекомендувало з вказаним рішенням звернутись до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) територіального органу Пенсійного фонду України для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

08.11.2023 року позивач звернулась до відповідача 2 з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №70 від 14.11.2023 року позивачу відмовлено у призначені пенсії. Причиною відмови стало відсутність необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховано періоди з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року, оскільки рішенням комісії від 31.08.2023року №8 щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не підтверджено даний пільговий період роботи. Згідно оскаржуваного рішення страховий стаж роботи позивача становить 31 рік 10 місяців 04 дні, пільговий стаж 04 роки 05 місяців 20 днів.

Також позивач вказує, що згідно доданої до оскаржуваного рішення форми РС-право вбачається, що період з 19.01.1988року по 24.05.1989 року також не зараховано до пільгового стажу роботи позивача, оскільки поряд з вказаним періодом відсутні примітка «Список №2». Однак, позивач у вказаний період працювала стержнярем 1 розряду машинної формовки на Одеському ливарному заводі «Центроліт». Для з`ясування підстав неврахування вказаного періоду роботи позивача до пільгового стажу представником позивача було зроблено адвокатський запит на адресу ГУ ПФУ в Одеській області.

Листом від 01.12.2023року відповідач 2 повідомив, що до пільгового стажу за Списком №2 не враховано період перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року, оскільки це не передбачено Порядком застосування Списків No1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383.

Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №70 від 14.11.2023року про відмову у призначені пенсії, а також рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2023року протокол №8 в частині відмови у підтверджені зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт» незаконними, а тому звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 11.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків шляхом надання до суду: належним чином завірених копій документів доданих до позову; оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 644,16 грн.

15.12.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла зава про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 11.12.2023 року.

Ухвалою від 20.12.2023 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/33818/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

03.01.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач 1 послався на те, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Рішенням від 03.10.2023 року № 63 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вік позивача становить 55 років. Страховий стаж особи становить 31 рік 10 місяців 04 днів. Пільговий стаж становить 04 роки 05 місяців 20 днів. До страхового стажу зараховано усі періоди. До пільгового стажу не враховано: - період роботи з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року, оскільки рішенням Комісії від 31.08.2023 року №8 щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не підтверджено даний пільговий період роботи. - період роботи з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року, оскільки рішенням Комісії від 31.08.2023 року №8 щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не підтверджено даний пільговий період роботи. У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу право у позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на даний час відсутнє. Відтак, позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком.

05.01.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач 2 послався на те, що 31.08.2023 року Комісією при Головному управлінні було розглянуто заяву позивача про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням № 8 від 31.08.2023 року Комісією було підтверджено право на зарахування періодів роботи позивача з 27.10.1986 року по 18.01.1988 року, з 25.05.1989 року по 21.08.1992 року на посаді стержняра машинного формування в ВАТ "Одеський завод "Центроліт" до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2. Разом з цим, Комісією було відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 2 періодів роботи позивача з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт». Відмова у підтвердженні пільгового стажу позивача обґрунтована тим, що за зазначений період відсутні відомості про проведення атестації робочого місця позивача, що є обов`язковою умовою для зарахування періоду до пільгового стажу. Згідно із пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005 року для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637. Позивачем не було надано до Головного управління виписок із наказу про проведення атестації на відповідному робочому місці за періоди з 22.08.1992 по 11.04.1994 та з 25.04.1995 по 31.10.1996. Відтак, належними документами не підтверджено, що в періоди з 22.08.1992 по 11.04.1994 та з 25.04.1995 по 31.10.1996 Позивач виконувала роботу, передбачену чинним на момент роботи Списком № 2. Враховуючи те, що обов`язковість документального підтвердження проведення атестації робочого місця закріплена у чинному законодавстві, у Головного управління відсутні будь-які правові підстави ігнорувати такі норми законодавства та зараховувати до пільгового стажу періоди роботи без належного документального підтвердження умов праці.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про підтвердження стажу роботи від 11.08.2023 року.

31.08.2023 року Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеські області розглянула заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

За результатами розгляду вказаної заяви комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 31.08.2023 року протокол № 8, яким вирішено:

- підтверджено ОСОБА_1 право у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 27.10.1986 по 18.01.1988, з 25.05.1989 по 21.08.1992 на посаді стержняра машинного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт» відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділ: XIV «Металообробка», та відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 розділу XIV-1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- відмовлено у зарахуванні до пільгового статку періоду роботи з 22.08.1992 по 11.04.1994 та з 25.04.1995 по 31.10.1996 стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт» відповідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділ. XIV «Металообробка» та відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 розділу XIV-1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю відомостей про проведення атестації робочого місця.

08.11.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Органом, що приймає рішення за заявою позивача, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 70 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу

В рішенні зазначено, що станом на дату звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 08.11.2023 року: вік заявниці 55 років; страховий стаж становить 31 рік 10 місяців 04 днів; пільговий стаж становить 04 роки 05 місяців 20 днів. До страхового стажу зараховано усі періоди. До пільгового стажу не враховано: - період роботи з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року, оскільки рішенням Комісії від 31.08.2023 року №8 щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не підтверджено даний пільговий період роботи.

Листом від 01.12.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило, що до пільгового стажу за Списком №2 не враховано період перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року, оскільки це не передбачено Порядком застосування Списків No1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383.

Не погоджуючись із Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та Рішенням про відмову в призначенні пенсії, позивач звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003, № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п.п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні за своїм змістом положення визначено п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами п.2 Розділу XV «Перехідні положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. (п.20 Порядку №637)

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, пунктом 3 якого передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Згідно п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці (з 21.08.1992р.), яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

За обставинами справи, позивач з 27.10.1986 року по 21.08.1992 року працювала стержнярем машинного формування в цеху сталевого лиття, з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року, з 25.04.1995 року по 30.10.1996 року стежнярем ручного формування в тому ж цеху в ВАТ «Одеський завод «Центроліт».

Посади стержняра машинного формування та стержняра ручного формування віднесені до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (розділ ХIV «Металообробка»; код 2150100а-18865, 2150100а-18867).

Згідно матеріалів справи ВАТ «Одеський завод «Центроліт» - ліквідовано.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника,

Пунктами 2-4 визначено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали, на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років.

Підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Згідно з пунктом 6 Порядку №18-1 основними завданнями Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи (додаток 1) та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку; участь у підготовці методичних посібників з розгляду питань про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Для виконання покладених на Комісію завдань їй надається право: - заслуховувати на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи (далі - заявник), або її законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально; - запрошувати на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; - отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку; - інформувати органи Пенсійного фонду України з питань, що входять до компетенції Комісії (пункт 7 Порядку №18-1).

Пунктом 8 Порядку №18-1 визначено, що засідання Комісії проводиться в міру потреби, але не рідше двох разів на місяць. Комісія правомочна приймати рішення за участю у засіданні не менше як 2/3 її членів.

Комісії повідомляють заявника про час, дату та місце розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та розглядають її не пізніше двох місяців з дня звернення за підтвердженням стажу роботи. Рішення про результати розгляду заяви (додаток 2) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою або його заступником. Рішення про результати розгляду заяви набуває чинності з моменту прийняття рішення (пункти 9,10 Порядку №18-1).

Пунктом 11 Порядку № 18-1 передбачено, що для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

- документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

- трудова книжка;

- документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема:

- довідка про заробітну плату;

- копії документів про проведення атестації робочих місць;

- копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи (пункт 12 Порядку №18-1).

Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення (пункт 15 Порядку №18-1).

Отже у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, вирішення питання про зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників, віднесено до виключної компетенції Комісій при Головних управліннях Пенсійного фонду в областях.

Рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є обов`язковими для органів пенсійного фонду України при виконанні покладених на них функцій.

Як встановлено судом, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою від 11.08.2023 року про підтвердження стажу роботи.

31.08.2023 року Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеські області розглянула заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

За результатами розгляду заяви про підтвердження стажу роботи, комісією підтверджено ОСОБА_1 право у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 27.10.1986 року по 18.01.1988 року, з 25.05.1989 року по 21.08.1992 року на посаді стержняра машинного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт» відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділ: XIV «Металообробка», та відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 розділу XIV-1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, рішенням комісії відмовлено позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 22.08.1982 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт» відповідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає; право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділ. XIV «Металообробка» та відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 розділу XIV-1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Визначаючись із тим, чи правомірно Комісія не підтвердила періоди роботи позивача з 22.08.1982 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року як таких, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю відомостей про проведення атестації робочого місця, суд враховує таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, відповідно до п.п.1-4 якого атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2. При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

В подальшому такі висновки Великої Палати Верховного Суду неодноразово враховано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.03.2021р. по справі №562/2103/16-а, від 08.09.2022р. по справі №200/8337/20-а, від 25.05.2022р. по справі №560/5334/20, від 18.02.2022р. по справі №360/4639/20.

Отже неможливо перекладати на позивача відповідальність за відсутність певних документів товариства щодо проведення атестації його робочого місця.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області безпідставно відмовлено позивачеві у підтвердженні періодів її роботи з 22.08.1982 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року, як таких, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що позивачу не зараховано до пільгового стажу період роботи з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року стержнярем 1 розряду машинної формовки на Одеському ливарному заводі «Центроліт», що підтверджується формою РС-право.

Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, під час розгляду заяви позивача про підтвердження право на призначення пенсії на пільгових умовах, рішення про підтвердження права у зарахуванні до пільгового стажу вказаного періоду або відмови у зарахуванні до пільгового стажу, не приймалося.

В оскаржуваному рішенні Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2023 року протокол №8 лише зазначено, що згідно записів в картці № Т-2 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року.

В подальшому, листом від 01.12.2023 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило, що до пільгового стажу за Списком №2 не враховано період перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року, оскільки це не передбачено Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383.

Щодо неврахування днів відпусти без збереження заробітної плати, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Згідно записів в особовій картці форми № Т-2 ОСОБА_1 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року.

Водночас в матеріалах справи міститься довідка №438 від 14.08.2020 року, видана ВАТ «Одеський завод «Центроліт», з якої вбачається, що позивач у період з 27.10.1986 року по 21.08.1992 року виконувала металообробка у літейному виробництві, працювала повний робочий день у шкідливих умовах за професією, посадою стержняра машинного формування.

Таким чином, відомості зазначені в особовій картці форми № Т-2 та довідці №438 від 14.08.2020 року містять суперечності.

Однак, комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області не з`ясувала чи дійсно позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати у період з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року, та в разі перебування, не з`ясувала чи пов`язаний зазначений період знаходження позивача у відпустці без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю.

Незважаючи на наявність важелів та можливостей у відповідача 2, як суб`єкта владних повноважень щодо отримання необхідної інформації, відповідач не вчинив жодних дій при розгляді заяви позивача про підтвердження пільгового стажу передбачених пункт 7 Порядку №18-1, зокрема, не заслуховував на своєму засіданні особу, яка подала заяву про підтвердження стажу роботи; не запрошував на засідання як консультантів та експертів фахівців центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій; не запитував від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку.

Крім того, як вже зазначалося судом, Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області рішення в частині періоду з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні, не було прийнято.

Таким чином, суд робить висновок, що належним та ефективним захистом прав та інтересів позивача є визнання протиправним та скасування рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2023 року протокол №8 в частині відмови ОСОБА_1 у підтверджені зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 від 11.08.2023 року для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах в частині періодів роботи з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року стержнярем 1 розряду машинної формовки на Одеському ливарному заводі «Центроліт»; з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт», з урахуванням висновків суду в даній справі.

Щодо позовних позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №70 від 14.11.2023року про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2), суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом, рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є обов`язковими для органів пенсійного фонду України при виконанні покладених на них функцій.

У разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, вирішення питання про зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників, віднесено до виключної компетенції Комісій при Головних управліннях Пенсійного фонду в областях.

За таких обставин, позивачеві необхідно підтвердити періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, на даному підприємстві комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Саме на підставі рішення комісії про підтвердження пільгового стажу роботи та інших документів, необхідних для призначення пенсії, управління Пенсійного фонду приймають рішення про призначення чи відмову у призначенні пенсії.

Враховуючи ту обставину, що комісією за результатами розгляду заяви про підтвердження стажу роботи, до подання позивачем заяви на призначення пенсії, було складено відповідне рішення щодо підтвердження стажу роботи позивача та відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року, а іншого наявного стажу позивача не достатньо для відповідного призначення пенсії, то виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопольській області правомірно прийнято рішення №70 від 14.11.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Як наслідок, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) з моменту звернення, а саме з 08.11.2023 року довічно.

Поряд з тим суд зазначає, що позивач не позбавлений права у встановленому порядку, в разі підтвердження комісією стажу роботи позивача, повторно звернутися до відповідача із заявою про призначення пенсії з урахуванням цього стажу.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача належать до задоволення частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі викладеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, м. Тернопіль, 46002, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65012, ), про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2023 року протокол №8 в частині відмови ОСОБА_1 у підтверджені зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 від 11.08.2023 року для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах в частині періодів роботи з 19.01.1988 року по 24.05.1989 року стержнярем 1 розряду машинної формовки на Одеському ливарному заводі «Центроліт»; з 22.08.1992 року по 11.04.1994 року та з 25.04.1995 року по 31.10.1996 року стержнярем ручного формування в ВАТ «Одеський завод «Центроліт», з урахуванням висновків суду в даній справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна,83, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 22.04.2024 року.

Суддя Г. В. Лебедєва