Справа № 440/1683/24
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/1683/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту з питань реєстрації в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , в якій просить:

- визнати протиправними дії та Рішення №01-12-05.1-05/533 від 17.01.2024 головного спеціаліста відділу ведення реєстру територіальної громади Полтавської міської ради, управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Яни Дебок щодо відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент з питань реєстрації Полтаської міської ради, Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , із одночасним зняттям її з реєстрації за попереднім місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на протиправність відмови органу реєстрації у здійсненні реєстрації місця проживання позивача, оскільки ним до заяви про реєстрацію долучено всі необхідні документи, передбачені Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), які підтверджують право на проживання (перебування) у житлі.

Департамент з питань реєстрації позов не визнав, у наданому до суду відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 57-60/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання на підставі підпункту 3 пункту 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265, оскільки у заяві про реєстрацію місця проживання відсутня згода одного із співвласників житлового будинку.

Третя особа ОСОБА_2 письмових пояснень щодо позовних вимог не надав.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

27.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягав на задоволенні позовних вимог /а.с. 69-71/.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

16.01.2024 через ЦНАП (адміністратор ОСОБА_3 ) до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації надійшла заява про реєстрацію місця проживання (перебування) від 16.01.2024 року про реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_1 .

17.01.2024 орган реєстрації відмовив у реєстрації місця проживання (перебування) на підставі підпункту 3 пункту 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265: особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості.

Не погодившись з відмовою у реєстрації місця проживання, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 11.12.2003 №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" (надалі - Закон №1382-IV) відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до статті 2 Закону №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

У статті 3 Закону №1382-IV визначено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

01.12.2021 набув чинності Закон України від 05.11.2021 №1871-IX "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі - Закон №1871-IX), яким урегульовані відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

За змістом статті 2 Закону №1871-IX декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Згідно зі статтею 3 Закону №1871-IX декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

У силу частини шостої статті 5 Закону №1871-IX реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

За змістом статті 9 Закону №1871-IX у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України /частина перша/.

До заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: 1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; (...); 3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); (...) /частина друга/.

У разі відсутності документів, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла /абзац перший частини третьої/.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання (перебування) подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом /частина сьома/.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону №1871-IX особа, яка декларує або реєструє своє місце проживання (перебування) у житлі, яке не є власністю (співвласністю) такої особи, та за відсутності документів, що підтверджують право на проживання в цьому житлі, під час подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) або декларації про місце проживання надає згоду власника (співвласників) житла чи уповноваженої особи житла на декларування або реєстрацію особою свого місця проживання (перебування) за адресою цього житла у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі декларування або реєстрації місця проживання особою, яка є власником (співвласником) цього житла, згода інших співвласників або інших осіб, місце проживання яких зареєстровано / задекларовано в цьому житлі, не вимагається.

У силу пункту 3 частини першої статті 12 Закону №1871-IX орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі.

Так само, пунктом 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 (надалі - Порядок), для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає: 1) заяву за формою згідно з додатками 2, 3 і 8; 2) паспортний документ особи або довідку про звернення за захистом в Україні (для осіб, які реєструють місце перебування); (...) 5) документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них; (...).

А відповідно до підпункту 3 пункту 87 Порядку, орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується правомірності відмови органу реєстрації в реєстрації місця проживання позивача з огляду на не надання ним разом із заявою про реєстрацію згоди співвласника житла та документів про право власності на 1/2 житлового будинку.

Суд, на підставі системного аналізу наведених вище положень частини другої статті 9, частини першої статті 11 Закону №1871-IX, підпункту 5 пункту 35 Порядку, зазначає, що від особи вимагається надання разом із заявою про реєстрацію місця проживання документів, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі.

Позивач в своїй позовній заяві особисто стверджує і визнає законодавчу вимогу того, що особа, яка реєструє своє місце проживання (перебування) у житлі; яке не є власністю (співвласністю) такої особи, та за відсутності документів, що підтверджують право на проживання в цьому житлі, під час подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) повинна надати згоду власника (співвласників).

Пунктом 41 Порядку встановлено, що посадова особа органу реєстрації з метою перевірки належності особі, що подала заяву для реєстрації місця проживання (перебування), відповідного житла на праві власності чи належності власнику (співвласникам), що надали згоду особі для реєстрації місця проживання (перебування), відповідного житла на праві власності, а також з метою перевірки перебування такого житла в іпотеці або довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Офіційний вісник України, 2016 р., № 2, ст. 108; 2018 р., №52,ст. 1827).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за будинком АДРЕСА_4 зареєстровано право приватної спільної часткової власності за: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Отже позивачем при подачі документів на реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_3 не було надано: згоди на реєстрацію місця проживання співвласника будинку ОСОБА_5 .

Нормами спеціального законодавства у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб не передбачено винятків на випадок, якщо один із співвласників помер; не передбачено повноважень та прав органу реєстрації визначати доцільність/недоцільність подання документів, що чітко визначені законодавством, в залежності від певних життєвих обставин та суспільних правовідносин. Також відсутні повноваження досліджувати та встановлювати певні факти та обставини суспільних правовідносин.

Натомість, законодавство визначає можливість вирішення питання щодо реєстрації місця проживання за конкретною адресою на підставі рішення суду яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом.

Відповідно до частини 1 статті 182 статті Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 1 статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Таким чином, реєстрація місця проживання членів сім`ї співвласника здійснюється за згодою співвласників житла, як єдиного об`єкта нерухомого майна, єдиного житлового приміщення. Зазначена згода не вимагається лише при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників.

Пунктом 87 Порядку встановлено, що орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли:

1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/ реєстрацію місця проживання);

2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних;

3) особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості;

4) у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього Порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився;

5) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів;

6) житлу, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), не присвоєна адреса у встановленому порядку;

7) за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла;

8) відомості реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком до 14 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій стосовно дитини;

9) дані реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком від 14 до 18 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій дитиною.

Крім того, слід зауважити, що рішення про відмову в реєстрації місця проживання було прийняте враховуючи дві законодавчі підстави, а не одну, як зазначено у позовній заяві, а саме :

1) у зв`язку з відсутністю згоди одного із співвласників житлового приміщення (п.п.4 п. 87 Порядку - у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості);

2) у зв`язку з тим, що особою, яка вже має реєстрацію за місцем проживання не подано заяву необхідної форми, а саме заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) (Додаток 8 до Порядку) (п.п.З п.87 Порядку особа подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості).

При розгляді заяви про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 було встановлено, що за відомостями реєстру територіальної громади дана особа вже значиться зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 17.01.2024 №2024/000534573.

Тож заявниця повинна була подати заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) (Додаток 8 до Порядку), так як відповідно до п. 4 Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. Натомість заявниця подала заяву про реєстрацію місця проживання (перебування) (Додаток 2 до Порядку).

Законодавчі вимоги та програмне забезпечення реєстру територіальної громади не дозволяють здійснити реєстраційну дію з реєстрації місця проживання без зняття з реєстрації попереднього місця проживання.

Тож, вимога позивача про зобов`язання Департаменту з питань реєстрації зареєструвати її місце проживання за адресою АДРЕСА_1 із одночасним зняттям її з реєстрації за попереднім місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_5 є безпідставною, оскільки вона не подавала до органу реєстрації заяви відповідної форми: заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) (Додаток 8 до Порядку).

Крім того, в заяві про реєстрацію місця проживання (перебування) від 16.01.2024 заявниця вказала адресу реєстрації: АДРЕСА_3 (без квартири), а в позовній заяві з метою зобов`язання реєстрації місця проживання вказує адресу АДРЕСА_1 . Зазначені адреси є відмінними одна від одної.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги пакет поданих документів, та керуючись нормами ст. 9 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" у органу реєстрації не було законних підстав для реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації, з дотриманням вищевказаних норм законодавства, прийнято рішення про відмову у реєстрації місця проживання позивача на підставі п.87 Порядку, про що її було повідомлено листом від 17.01.2024 року № 01-12-05.1-05/533.

Слід зауважити, що Позивач обрав не правильний спосіб захисту свого права. У даній ситуації, Позивачу необхідно обрати інший спосіб судового захисту свого права на проживання та реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_3 враховуючи відповідні обставини неможливості надання згоди одним із співвласників житла, а саме такий спосіб де б в судовому засіданні були б досліджені питання неможливості надання згоди одним із співвласників житла, питання наявності/відсутності прийняття спадщини померлого співвласника, наявності/відсутності спадкоємців, питання можливості реєстрації її місця проживання за адресою без згоди одного із співвласників.

Власне, Позивачу необхідно вирішити та визнати у судовому порядку за собою право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування), право на вселення до житла, право користування житлом та надати в орган реєстрації відповідне рішення суду, яке набрало законної сили. При цьому Позивачу слід правильно вказати адресу житла (вулиця чи провулок, наявність квартири чи без квартири тощо).

З цих підстав суд дійшов висновку, що орган реєстрації правомірно відмовив ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання, адже позивач не виконав вимоги закону та не надав органу реєстрації згоду співвласника на проведення цих дій.

Інші доводи позивача не спростовують висновків суду про відсутність підстав для реєстрації місця його проживання у зазначеному житлі з огляду на не надання органу реєстрації згоди усіх співвласників житлового будинку.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с.26/.

Відповідач та третя особа доказів понесення судових витрат не надали.

З урахуванням наведеного, зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту з питань реєстрації в особі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб ( АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Г.В. Костенко