Справа № 500/668/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/668/24

23 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Хахулу Миколу Олеговича звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168) за травень 2023 року та липень 2023 року, та зобов`язати виплатити таку додаткову винагороду в розмірі 47919,32 грн за травень 2023 року та в розмірі 20370,96 грн за липень 2023 року.

Позов обгрунтовано тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, брав безпосередню участь у бойових діях, у зв`язку з чим командиром Військової частини НОМЕР_1 видані два накази про виплату позивачу на підставі Постанови №168 додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн в місяць. Проте позивачу у повному розмірі додаткова винагорода не виплачена, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у справі судове засідання.

Судове засідання 27.02.2024 проводилося за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Суд заслухав пояснення представника позивача та оголосив перерву у зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів до 19.03.2024.

04.03.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому Військова частина НОМЕР_1 не заперечує щодо недоотримання позивачем ОСОБА_1 коштів в сумі 68290,28 грн, бо така грошова допомога нарахована відповідно до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 №391 від 18.05.2023 та №449 від 28.08.2023 «Про виплату додаткової винагороди». Однак заперечує, що саме Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана здійснити виплату вказаних коштів позивачу через те, що Військова частина НОМЕР_1 не є розпорядником коштів, виплата грошового забезпечення до 31.07.2023 здійснювалася ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з 01.08.2023 здійснюється Військовою частиною НОМЕР_2 .

Відповідач просив у позові відмовити та залучити співвідповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судове засідання 19.03.2024 проводилося за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 19.03.2024, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, задоволено клопотання сторін та залучено до участі у справі співвідповідачів ІНФОРМАЦІЯ_3 і Військову частину НОМЕР_2 , розгляд справи розпочато спочатку та відкладено до 03.04.2024.

20.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, представник позивача зауважує, що позивач має право на додаткову винагороду, що не заперечується первинним відповідачем, проте підлягає з`ясуванню питання хто має проводити виплату коштів.

01.04.2024 представником позивача подана до суду заява про зміну предмета позову (а.с.88-89).

01.04.2024 до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цей відповідач проти позову заперечує та зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_4 до 31.08.2023 включно, з 01.09.2023 передана на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснює виплати виключно на підставі наказів. Накази командира Військової частини НОМЕР_1 №391 від 18.07.2023 та №449 від 18.08.2023 (якими вносилися зміни до попередніх наказів) не надходили, а тому нарахування та виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 по них не здійснювалась. У разі наявності наказів про зміну попередніх наказів командира про виплату грошового забезпечення, такі необхідно подавати до Військової частини НОМЕР_2 на фінансовому забезпеченні якої перебуває Військова частина НОМЕР_1 на даний час. Просить в позові відмовити.

03.04.2024 надійшов відзив Військової частини НОМЕР_2 . Ця військова частина позов не визнає. Вказує, що спірні правовідносини стосуються періоду травень та липень 2023 року. У цей період Військова частина НОМЕР_1 не перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , а перебувала на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_4 , який до 31.08.2023 здійснював усі належні виплати військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 на підставі відповідних наказів командира. Починаючи з 01.09.2023 Військова частина НОМЕР_1 перейшла на фінансове забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , наказів на здійснення доплати додаткової винагороди позивачу не надходило, а тому позовні вимоги вважає безпідставними.

Додатково цей відповідач зазначив і про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з урахуванням заяви представника позивача про зміну предмета позову.

Судове засідання 03.04.2024 проводилося лише за участю представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не прибули. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 03.04.2024 суд прийняв до розгляду заяву про зміну предмету позову, у якій позивач просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 як розпорядника грошових коштів Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з травня по липень 2023 року відповідно до Постанови № 168;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 як розпорядника грошових коштів Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 47919,32 грн за травень 2023 року та в розмірі 20370,96 грн за липень 2023 року.

У судовому засіданні 03.04.2024 заслухано пояснення представника ІНФОРМАЦІЯ_4 й оголошено перерву до 23.04.2024.

10.04.2024 представником ІНФОРМАЦІЯ_4 подано заяву про залишення позову без розгляду через пропущення строку звернення до суду.

У судове засідання 23.04.2024 позивач та його представник не прибули, проте представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 також подав заяву про розгляд справи без участі.

Інші учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не прибули, причини неприбуття суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли.

З огляду на поданні заяви представника позивача та представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також з огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи у судових засіданнях, що відбувалися у цій справі, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи письмовими доказами, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 10.06.2022, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.06.2022 №3 та довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2023 (а.с.14-15).

Зі змісту витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 391 від 18.07.2023 «Про виплату додаткової винагороди» вбачається внесення змін до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 306 від 01.06.2023 стосовно виплати старшому солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди з 01.05.2023 по 31.05.2023 (а.с.17).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 449 від 28.08.2023 «Про виплату додаткової винагороди» було внесено зміни до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 415 від 01.08.2023 в частині нарахування старшому солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 05.07.2023 по 31.07.2023 (а.с.16).

Також судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_5 по 31.08.2023 включно, з 01.09.2023 передана на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 .

З довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 , долученої до відзиву на позов, вбачається, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в поточному місяці за минулий місяць. ОСОБА_1 додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №168, за травень-липень 2023 року нарахована та виплачена на підставі витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 , які одержані ІНФОРМАЦІЯ_3 на протязі червня-серпня 2023 року:

за травень 2023 року - в розмірі 54838,71 грн (з розрахунку 100 000,00 грн за період з 01-17 (17 днів) на підставі:

наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 №306 (п.129 додатку №3);

довідки в/ч НОМЕР_3 від 04.06.2023 №2893 про період (01-17) безпосередньої участі в бойових діях ОСОБА_1 ,

за червень 2023 року - в розмірі 76666,67 грн (з розрахунку 100 000,00 грн за період з 01-23 (23 дні) на підставі:

наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2023 №358 (п.162 додатку №3),

за липень 2023 року - в розмірі 67 741,94 грн (з розрахунку 100 000,00 грн за період з 05-07, 14-31 (21 день) на підставі:

наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023 №415 (п.200 додатку №3).

Також у довідці зазначено, що на протязі червня-серпня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 не одержувались накази (витяги з наказів) командира Військової частини НОМЕР_1 про корегування ОСОБА_1 виплат додаткової грошової винагороди за травень-липень 2023 року (а.с.85).

Виходячи з наведених позивачем у позовній заяві розрахунків, ним недоотримано за травень 2023 року додатка винагороди в розмірі 47 919,32 грн (100 000,00 грн - 52 080,68 грн, які зараховані на картковий рахунок), за липень 2023 року - 20 370,96 грн (87 096,77 грн (за 27 днів) - 66 725,81 грн, які зараховані на картковий рахунок), а всього 68 290,28 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Стосовно питання дотримання строків звернення до суду, то суд зауважує, що такі не порушені позивачем виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, стосуються бездіяльності відповідачів щодо ненарахування і невиплати позивачу грошового забезпечення, а саме додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців). Водночас такі строки встановлені Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України).

Відповідно до частин першої, другої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 за №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Починаючи з 19.07.2022 строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, грошового забезпечення, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 та у постанові від 18.01.2024 у справі №240/5105/23.

Судом встановлено, що позивач після отримання 19.10.2023 довідки (виписки) АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів по картковому рахунку, на яких зараховувалося грошове забезпечення, направив через представника звернення до ІНФОРМАЦІЯ_4 для отримання інформації про нараховане та виплачене грошове забезпечення у травні та липні 2023 року. Отримавши достовірну та повну інформацію від ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 28.12.2023 №11/2/21124 про суми нарахованої та виплаченої додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168, за травень 2023 року у розмірі 54838,71 грн та за липень 2023 року у розмірі 67741,94 грн, ОСОБА_1 через адвоката звернувся до суду з цим позовом.

Позивач подав позовну заяву до суду 26.01.2024 (цією датою позов здано на пошту), відтак ним не пропущено тримісячний строк звернення до суду з цим позовом, передбачений частиною першою статті 233 КЗпП України.

Доводи представника ІНФОРМАЦІЯ_4 в частині пропуску строку звернення до суду з посиланням на частину п`яту статті 122 КАС України є необгрунтованими та безпідставними, а тому у його клопотанні про залишення позову без розгляду через пропущення строку звернення до суду слід відмовити. Частина п`ята статті 122 КАС України до вказаних правовідносин не застосовується.

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до частин першої-другої статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).

У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024 затвердженими відповідними законами України, продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, востаннє продовжено з 05:30 14.02.2024 строком на 90 діб, тобто до 13.05.2024.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (тут і надалі в редакції на час спірних правовідносин).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. .

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Деталізують механізм виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану норми розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за № 260 (далі Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 розділу ХХХІV цього Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою .

Пункти 8, 9 розділу ХХХІV Порядку №260 визначають, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;

керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

У цій справі не заперечується відповідачами право позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. Така була виплачена ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу за травень, липень 2023 року відповідно до наданих Військовою частиною НОМЕР_1 наказів командира про безпосередню участь в бойових діях ОСОБА_1 , а саме:

за травень 2023 року на підставі наказу від 01.06.2023 №306 (п.129 додатку №3 стосовно позивача) у розмірі 54838,71 грн (з розрахунку 100 000,00 грн за період з 01-17 (17 днів),

за липень 2023 року на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023 №415 (п.200 додатку №3) у розмірі 67 741,94 грн (з розрахунку 100 000,00 грн за період з 05-07, 14-31 (21 день) (а.с.20, 85) .

Разом з тим, у подальшому Військовою частиною НОМЕР_1 внесені зміни до зазначених наказів в частині періоду участі у бойових діях ОСОБА_1 і, відповідно, нарахування додаткової грошової винагороди.

Виходячи зі змісту витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 № 391 від 18.07.2023 та №449 від 01.08.2023 в частині нарахування старшому солдату ОСОБА_1 додаткової винагороди загальний період для виплати додаткової винагороди складав:

у травні 2023 року з 01.05.2023 по 31.05.2023 (31 день), фактично виплачено за 17 днів, недоплачено за 14 днів, з 18.05.2023 по 31.05.2023,

у липні 2023 року з 05.07.2023 по 31.07.2023 (27 днів), фактично виплачено за 21 день, недоплачено за 6 днів з 08.07.2023 по 13.07.2023.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та пояснень представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , Військовою частиною НОМЕР_1 не передавалися для нарахування та виплати ОСОБА_1 накази про внесення змін щодо виплати грошового забезпечення, зокрема додаткової винагороди позивачу, за час, коли військова частина бувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_5 (по 31.08.2023).

За таких обставин суд зазначає, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 були відсутні підстави для проведення додаткових нарахувань та виплат позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Оскільки з 01.09.2023 Військова частина НОМЕР_1 передана на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 , то, на переконання суду, саме цей відповідач має провести нарахування та виплату позивачу недоплаченої додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за травень 2023 року (за 14 днів) та липень 2023 року (за 6 днів) на підставі наказів командира Військової частини НОМЕР_1 № 391 від 18.07.2023 та №449 від 01.08.2023 (з урахуванням виплачених сум).

У позові, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивач просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 як розпорядника грошових коштів Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з травня по липень 2023 року, відповідно до Постанови № 168.

За обставин цієї справи, суд не встановив такої бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 , оскільки Військова частина НОМЕР_1 передана на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_2 лише з 01.09.2023, тобто після видання наказів командиром Військової частини НОМЕР_1 № 391 від 18.07.2023 та №449 від 01.08.2023. Жодних доказів того, що вказані накази передавалися Військовою частиною НОМЕР_1 для проведення нарахування та виплати позивачу до Військової частини НОМЕР_4 , судом не здобуто, а тому така військова частина не мала підстав для проведення відповідних нарахувань та виплат позивачу.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 в частині не забезпечення реалізації наказів командира Військової частини НОМЕР_1 № 391 від 18.07.2023 та №449 від 01.08.2023 про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 (тобто не передачі наказів для виконання до розпорядника коштів).

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 як розпорядника грошових коштів Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі 47 919,32 грн за травень 2023 року та в розмірі 20 370,96 грн за липень 2023 року, то суд зазначає таке.

Так як на даний час розпорядником грошових коштів Військової частини НОМЕР_1 є Військова частина НОМЕР_2 , то саме вона має здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, на підставі наказів командира Військової частини НОМЕР_1 № 391 від 18.07.2023 та №449 від 01.08.2023 за травень 2023 року (за 14 днів) та липень 2023 року (за 6 днів), з урахуванням виплачених сум. При цьому розрахунок сум грошової винагороди має провести безпосередньо Військова частина НОМЕР_2 .

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судовий збір позивачем не сплачувався, бо він звільнений від його сплати, а тому такий не підлягає розподілу між сторонами.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині не забезпечення реалізації наказів командира Військової частини НОМЕР_1 № 391 від 18.07.2023 та №449 від 01.08.2023 про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, ОСОБА_1 за травень 2023 року та липень 2023 року у повному розмірі.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 як розпорядника грошових коштів Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на підставі наказів командира Військової частини НОМЕР_1 № 391 від 18.07.2023 та №449 від 01.08.2023 за травень 2023 року (за 14 днів) та липень 2023 року (за 6 днів), з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Відповідачі:

Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_6 ).

Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_7 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України НОМЕР_8 ).

Повний текст рішення складено та підписано 23 квітня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.