Справа № 520/21257/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 р. Справа № 520/21257/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головне управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 (суддя Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.12.23) по справі № 520/21257/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Рассвет"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма "Рассвет" (надалі - позивач, ТОВ агрофірма "Рассвет") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.08.2021 №2 Головного управління Державної податкової служби у Харківський області (код за ЄДРПОУ ВП 43983495, зареєстроване за адресою: 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 31.08.2021 №2 Головного управління ДПС у Харківський області.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП 43983495, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, 61057) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМА РАССВЕТ (62421, Харківська обл., Харківський р-н, с. Тернова) сплачений судовий збір в сумі 26840 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що висновки зроблені під час перевірки є обґрунтованими та законними, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваного податкового повідомлення -рішення.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДПС проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ АГРОФІРМА РАССВЕТ з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2017 по 31.03.2021, валютного законодавства за період з 01.04.2017 по 31.03.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2017 по 31.03.2021, іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 31.03.2021, за результатами якої складено акт від 09.08.2021 № 13573/20-40-07-02-08/30712821.

Відповідно до висновків акту перевірки позивачем допущено порушення, зокрема, п. 103.2, п. 103.3, п. 103.4, п. 103.5, п. 103.8, п. 103.10 ст. 103, пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: занижено розмір податку на доходи нерезидента у вигляді дивідендів за період з 01.04.2017 по 31.03.2021 всього у сумі 7 049 280 гривень.

На підставі Акту прийняте податкове повідомлення-рішення від 31.08.2021 №2, яким визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 7049280,00 грн.

Позивач заперечуючи законність вказаного податкового повідомлення- рішення, звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що проведення позивачем платежів з дивідендів на користь іноземної юридичної особи дійсного резидента Французької Республіки у 2019 р.-2021 р. відповідно до п.103.8 ст.103 Податкового кодексу України дає підстави для сплати ТОВ АГРОФІРМА РАССВЕТ податку у розмірі 5%.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 31.08.2021 №2 слугували висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем п. 103.2, п. 103.3, п. 103.4, п. 103.5, п. 103.8, п. 103.10 ст. 103, пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України, в результаті чого ТОВ АГРОФІРМА РАССВЕТ занижено розмір податку на доходи нерезидента у вигляді дивідендів за період з 01.04.2017 по 31.03.2021 всього у сумі 7 049 280 гривень:

-надані ТОВ АГРОФІРМА «РАССВЕТ», на підтвердження обставин, резидентства Франції АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» довідки від 12.12.2019 (номер видачі: 75178781), від 21.04.2021 (номер видачі : 10001323) та від 02.06.2021 (номер видачі: N265681) не відповідають доведеній Міністерством фінансів України спеціальній формі довідки про підтвердження статусу резидента Франції (форма 730-SD1);

-на момент виплати дивідендів були відсутні вказані довідки, які на думку перевіряючих дійсні протягом календарного року, незважаючи на те, що нормами чинного законодавства України та у доведеній Міністерством фінансів України спеціальній формі довідки не встановлено строк її дії;

- АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» є номінальним утримувачем (номінальним власником) та виконує посередницькі функції щодо отримання доходів, оскільки згідно даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим бенефіціарним власником (контролером) АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» є громадянка України ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Законом України від 03.03.1998 р. №150/98-ВР ратифікована Конвенція між Урядом України та Урядом Французької Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно.

Відповідно до п.1 ст.4 Конвенції про уникнення подвійного оподаткування для цілей цієї Конвенції термін "резидент Договірної Держави" означає будь-яку особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, місцеперебування, місця знаходження керівного органу, місця реєстрації або іншого аналогічного критерію. Але цей термін не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки на підставі одержання доходів з джерел у цій Державі або стосовно майна, що в ній знаходиться.

У силу ст.10 Конвенції про уникнення подвійного оподаткування дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Державі (пункт 1 ст.10). Однак, такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є компанія, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо фактичний власник дивідендів є резидентом другої Договірної Держави, то податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати: а) 5 відсотків суми дивідендів, якщо право на дивіденди фактично має компанія, яка володіє прямо або посередньо: і) 20 відсотками капіталу компанії, яка сплачує дивіденди, у випадку, якщо компанія є резидентом України; іі) 10 відсотками капіталу компанії, яка сплачує дивіденди, у випадку, якщо компанія є резидентом Франції; b) 15 відсотків валової суми дивідендів в інших випадках. Положення цього пункту не впливають на оподаткування компанії стосовно прибутку, з якого сплачуються дивіденди (п.2 ст.10).

Незважаючи на положення пунктів 1 і 2, дивіденди, що сплачуються компанією, яка є резидентом Договірної Держави, підлягають оподаткуванню тільки в другій Договірній Державі, якщо такими дивідендами фактично володіє одна або декілька компаній, які є резидентами цієї другої Держави і якщо: a) ця або ці компанії разом володіють прямо або посередньо принаймні 50 процентами капіталу компанії, що сплачує дивіденди, і загальна сума їх інвестицій в цю компанію складає не менше 5 мільйонів французьких франків або їх еквівалента в українській валюті; або b) їх інвестиція у компанію, що сплачує дивіденди, гарантується або страхується другою Державою, її центральним банком або будь-якою особою, що діє від імені цієї другої Держави. Положення цього пункту не впливають на оподаткування компанії стосовно прибутку, з якого сплачуються дивіденди (п.3 ст.10).

Відповідно визначальним, при застосуванні Конвенції, в питаннях оподаткування нерезидентів є наявність місця реєстрації - резидентства, держави в якій суб`єкт оподаткування зареєстрований.

Матеріалами справи встановлено, що АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» є резидентом Франції , що підтверджено:

-довідкою від 12.12.2019 за 2019 рік (номер видачі: 7517878) апостильована 14.06.2021;

-довідкою від 21.04.2021 за 2020 рік (номер видачі: 1000132) апостильована 14.06.2021;

-довідкою від 02.06.2021 за 2021 рік (номер видачі: 10001323) апостильована 14.06.2021;

-довідкою податкового резидента АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» №730-fr-ang-sd за 2019 видана 21.07.2021, завірена апостилем 16.07.2021 під№15845-С:

-довідкою податкового резидента №730- fr-ang-sd за 2020 - видана 21.07.2021, завірена апостилем 16.07.2021 під №15842-С;

-довідкою податкового резидента №730-fr-ang-sd за 2021, завірена апостилем 15.07.2021 під № 15742-С.

Відповідно до п.103.1 ст.103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно з п.103.2 ст.103 Податкового кодексу України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового а згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

За приписами п.103.4 ст.103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п.103.5 ст.103 Податкового кодексу України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Пунктом 103.6 ст.103 Податкового кодексу України встановлено, що у разі потреби така довідка може бути витребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або контролюючим органом під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів.

У разі потреби особа, яка виплачує доходи нерезидентові, може звернутися до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) щодо здійснення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, запиту до компетентного органу країни, з якою укладено міжнародний договір України, про підтвердження зазначеної у довідці інформації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що оподаткування доходів нерезидента із джерелом їх походження з України зменшується на підставі довідки яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), яка має наступним умовам:

довідка, має бути видана компетентним (уповноваженим) органом відповідної визначеним міжнародним договором України,

форма довідки має бути затверджена згідно із законодавством відповідної країни,

довідка повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Довідки від 18.12.2019 №7538585 та від 21.04.2021 №10001323 видані компетентним визначеним Конвенцією, а саме: пунктом і) ч.1 ст.3 Конвенції між Урядом України і Урядом Французької Республіки «Про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно на доходи і майно».

Частиною 2 ст. 3 Конвенції встановлено, що при застосуванні цієї Конвенції Договірною Державою будь-який термін, не визначений у Конвенції, буде мати те значення, яке він має за законодавством цієї Держави стосовно податків, на які поширюється ця Конвенція. Значення терміну згідно з податковим законодавством цієї Держави повинно мати пріоритет над значенням, передбаченим для такого терміну в інших підрозділах законодавства цієї Держави.

Статтею 10 Конвенції, передбачено, що корпоративні дивіденди, виплачені акціонеру, що має доміцилій в іншій державі, оподатковуються лише в цій іншій державі.

Стаття 29 Конвенції компетентні органи Договірних Держав можуть вирішувати спільно або окремо спосіб застосування Конвенції.

Зокрема, з метою одержання в Договірній Державі переваг, передбачених статтями 10, 11, 12, резиденти другої Договірної Держави повинні, якщо інше не вирішено компетентними органами, представити форму посвідчення резиденції, яка передбачає, зокрема, характер і суму даного доходу і включає посвідчення податкової адміністрації цієї другої Держави.

Аналіз вказаної норми Конвенції свідчить про те, що довідка про резидентство компанії учасника Конвенції має бути засвідчена податковою адміністрацією, Держави учасниці такої конвенції.

Позивач зазначає, що на підтвердження французького податкового доміцилія АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» під час перевірки надано довідки - підтвердження податкового резидентства, які були сформовані он-лайн через офіційний веб-сайт Головного податкового управління Франції, послуга «Онлайн -видача свідоцтва про податкову резиденцію», яким були присвоєні відповідні номери зокрема довідка від 18.12.2019 присвоєно номер №7538585 та довідка від 21.04.2021 присвоєно №10001323.

З вказаних довідок вбачається, що вони були направлені до: Управлінської служби, якою є Податкова служба по роботі з підприємствами.

Відповідно до норм Конвенції Податкова служба Франції вважається компетентним органом, оскільки, знаходиться в складі Міністерства економіки, фінансів і бюджету, очолюваного міністром-делегатом у справах бюджету. Адміністрування податків здійснюють Головне податкове управління та Головне управління мита та інших надходжень.

Крім того, з пояснювальної записки до форми 730- fr-ang-sd вбачається, що Служба оподаткування підприємств, від якої залежить АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ», має компетенцію засвідчувати довідку-підтвердження французького податкового резидентства, в тому числі засвідчувати французьке податкове резидентство вказаної компанії. Тому контроль за поняттям податкового резидентства здійснюється місцево на рівні відповідної податкової служби.

Також, у пояснювальній записці до вказаної форми, зазначено що: «... після перевірки того, чи отримувач доходу проживає у Франції з метою оподаткування, компетентна податкова служба повертає підписаний документ. Ви маєте надіслати його адміністрації іноземної держави, щоб скористатися, якщо потрібно, традиційними перевагами, що надаються».

З вказаного пункту пояснювальної записки вбачається, що після засвідчення службою податку з підприємств, підтвердження французького податкового резидентства, від якого залежить АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ», ця компанія має право на отримання переваг, передбачених Конвенцією.

Як свідчать матеріали справи, Довідки від 18.12.2019 №7538585, від 21.04.2021 №10001323 містять необхідну інформацію, для підтвердження обставин резидентства АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ».

Так, в Акті перевірки зазначено, що відповідно до листа Міністерства фінансів України від 02.07.2020 № 11410-10-10/19853 у довідці про підтвердження резидентства Франції, зазначаються загальні відомості про особу, ставиться відмітка про вид доходу (без зазначення суми доходу).

Так, вказані довідки містять загальні відомості про АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ», а саме: найменування компанії, адреса місцезнаходження; № SIREN; відмітка про те, що компанія є резидентом Франції у розумінні податкової конвенції, що застосовується між Францією та Україною; податковий орган, в якому обліковується АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ»; рік за який підлягає стягненню податок на прибуток ; вид доходу - дивіденди (без зазначення суми доходу).

Таким чином, надані для перевірки довідки від 18.12.2019 №7538585, від 21.04.2021 №10001323, якими підтверджено статус АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ», як податкового резидента Франції, відповідають нормам встановленим пунктами 103.4-103.5 ст.103 ПК України та нормам Конвенції.

Надані ТОВ АФ «РАССВЕТ» довідки про резидентство АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» містять апостиль, що відповідає Конвенції підписаній у Гаазі (Нідерланди) в 1961 році, якою скасовано вимогу легалізації іноземних офіційних документів, до якої приєдналися в тому числі Україна та Франція.

Згідно з положеннями даної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав-учасниць Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ.

Відповідно до статей 2, 3 Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Стаття 79 Закону України «Про нотаріат» передбачає засвідчення вірності перекладу. Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Щодо твердження контролюючого органу про те, що довідки про підтвердження податкового резидентства, дійсні в межах календарного року, в якому вони видані, колегія суддів зазначає наступне.

Висновок про дійсність довідок про податкове резидентство відповідачем зроблений з посиланням на п. 103.8 ст. 103 Податкового кодексу України положеннями якого, встановлено, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній звітний податковий період (рік) може застосувати правила міжнародного договору України, зокрема щодо звільнення (зменшення) від оподаткування, у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року.

Водночас, з аналізу вказаної норми не вбачається встановлення строків дійсності довідок про податкове резидентство, як вбачається з даної норми та інших норм, якими врегульовано питання оподаткування доходів нерезидентів, вбачається, що відповідними довідками підтверджується статус особи на користь, якої сплачується відповідний дохід.

Згідно наявних в даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей, оскільки ОСОБА_1 є акціонером (контролером) АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ», яке є одноособовим учасником (засновником) ТОВ «АФ «РАССВЕТ», на думку посадових осіб ГУ ДПС у Харківській області АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» є номінальним власником «виконує лише посередницькі функції щодо отримання доходів».

Пунктом 9 ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника її засновника, якщо засновник - юридична особа (крім політичних партій, структурних утворень політичних партій, професійних спілок, їх об`єднань, організацій профспілок, передбачених статутом профспілок га їх об`єднань, творчих спілок, місцевих осередків творчих спілок, організацій роботодавців, їх об`єднань, адвокатських об`єднань, торгово-промислових палат, об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, релігійних організацій, державних органів, органів місцевого самоврядування, їх асоціацій, державних та комунальних підприємств, установ, організацій): прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, серія та номер паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), а також повне найменування та ідентифікаційний код (для резидента) засновника юридичної особи, в якому ця особа є кінцевим бенефіціарним власником, характер та міра (рівень, ступінь, частка) бенефіціарного володіння (вигоди, інтересу, впливу). У разі відсутності в юридичної особи кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, у тому числі кінцевого бенефіціарного власника її засновника, якщо засновник - юридична особа, вноситься обгрунтована причина його відсутності.

Таким чином, наявні в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо ТОВ «АФ «РАССВЕТ», які лежать в основі прощення, внесені у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», тобто кінцевим власником ТОВ «АФ «РАССВЕТ» є АТСТ СТКОМПАНІ» акціонером та контролером, якої є ОСОБА_1 .

В Акті перевірки відповідачем окрім обставин, що ОСОБА_1 є бенефіціарним власником (контролером) АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ не наведено та не встановлено ознак номінальності та посередницьких функцій АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» в отримані доходів від ТОВ «АФ «РАССВЕТ».

Водночас, перелік доходів нерезидентів із джерелом їхнього походження з України оподатковуються їхніми податковими агентами - резидентами, визначений підпунктом 141.4.1 141.4 статті 141 ПК України.

Згідно з пунктом 103.2 статті 103 ПК України такий податковий агент може застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену договором про уникнення подвійного оподаткування, виплачуючи дохід нерезиденту, за умови, що останній є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено такий міжнародний договір.

При цьому, навіть якщо такий нерезидент має право на отримання доходу, він не може визнаватися бенефіціарним власником, якщо виступає в ролі агента, номінального утримувача (номінального власника) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Номінальним утримувачем доходу для цілей застосування пониженої ставки податку або звільнення від оподаткування згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів, проте не наділена правом користуватися такими доходами і отримувати від них вигоду повного мірою.

Відповідно правової позиції викладеної в постанові Верховного суду справа від 29.07.2021 у справі № 815/251/16, право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог:

-нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

-нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підерджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

-нерезидент є бенефіціарним власником доходу.

Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу анемічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

За приписами п.п. 14.1.49. п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою, в тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів, на користь власника таких корпоративних прав. інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв`язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Для цілей оподаткування до дивідендів прирівнюється також платіж у грошовій формі, що здійснюється юридичною особою на користь її засновника та/або учасника (учасників) у звя`зку з розподілом чистого прибутку (його частини).

Порядок сплати податкового зобов`язання з податку на прибуток при виплаті дивідендів встановлено п. 57.11 ст. 57 Кодексу .

Відповідно до пп. 57.11.1 цього пункту в разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів платник податку на прибуток емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними ст. 137 Кодексу.

Частинами 1-2 ст.26 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку товариства особам, які були учасниками товариства на день прийняття рішення про виплату дивідендів, пропорційно до розміру їхніх часток.

Товариство виплачує дивіденди грошовими коштами, якщо інше не встановлено одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Водночас, Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не містить положень, які дають право виплати дивідендів іншим особам, в йому числі бенефіціарним власникам (контролерам) учасника (засновника) товариства з обмеженою відповідальністю.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право на отримання дивідендів мають виключно учасники товариства, фізичні або юридичні особи, у зв`язку з чим після прийняття рішення про виплату дивідендів та проведення такої виплати, саме учасник (засновник) товариства є власником таких доходів, а не бенефіціарний власник (контролер) такого товариства.

В свою чергу АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством Франції, яке в тому числі здійснює господарську діяльність у Франції на підставі статуту, в редакції затвердженій засновниками АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» від 11.10.2020, відповідно має власні органи управління, рахунки, майно, якими розпоряджається у власній господарській діяльності.

Таким чином, АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» є самостійним суб`єктом господарської діяльності, яке здійснює свою діяльність на території Франції, яке самостійно, розпоряджається отриманими доходами і прибутками в тому числі, дивідендами отриманими, в результаті участі у господарських товариствах, зареєстрованих та здійснюючих діяльність на території України.

Згідно ч.3 ст. 4 Конвенції у разі, коли відповідно до положень пункту 1 особа, що не є фізичною особою, є резидентом обох Договірних Держав, вона буде вважатися резидентом тієї Держави, де міститься її фактичний керівний орган.

Вказаними вище обставинами, підтверджується, що АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» є фактичним отримувачем доходу, у вигляді дивідендів сплачених ТОВ АФ «РАССВЕТ», в розумінні п. 103.2 ст. 103 Податкового кодексу України, оскільки:

-АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» самостійно визначає подальшу економічну долю будь -якого отриманого в результаті господарської діяльності доходу, в тому числі і дивідендів від участі у господарських товариствах на території України;

- АТСТ «ІНВЕСТКОМПАНІЯ» не пов`язане, ані з ОСОБА_1 , ані з будь- якими особами договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування отриманого від ТОВ АФ «РАССВЕТ» доходу, у вигляді дивідендів.

За таких умов апелянтом не спростовано твердження суду першої інстанції про те, що проведення позивачем платежів з дивідендів на користь іноземної юридичної особи дійсного резидента Французької Республіки у 2019 р.-2021 р. відповідно до п.103.8 ст.103 Податкового кодексу України дає підстави для сплати ТОВ «АГРОФІРМА «РАССВЕТ» податку у розмірі 5%.

Інші висновки рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає підставними і обґрунтованими, оскільки такі відповідають вимогам податкового законодавства, діючого на момент виникнення спірних відносин.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

При цьому висновок суду про неправомірність рішення податкового органу зроблено з дотриманням вимог КАС України, оскільки він, вживши заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, всебічно, повно та об`єктивно оцінив наявні у справі докази і постановив законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 по справі № 520/21257/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий
Постанова складена в повному обсязі 19.04.24.