Справа № 640/6173/19
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року 640/6173/19

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів головуючого судді Кочанової П.В., суддів: Діски А.Б., Жукової Є.О., за участю секретаря судового засідання Зубачевської М.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та нечинними розпоряджень Кабінету Міністрів України,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача ОСОБА_3

від третьої особи не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, третя особа ОСОБА_2 , в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить:

- визнати протиправним та нечинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року №162-р "Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби";

- визнати протиправним та нечинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року №163-р "Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної податкової служби";

- визнати протиправним та нечинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 17 березня 2021 року № 203 "Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної податкової служби";

- визнати протиправним та нечинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 червня 2021 року №699-р Про оголошення конкурсу на зайняття посади Голови Державної митної служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на 06.05.2019 о 12 год. 30 хв.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.04.2019 року відмовлено позивачу у задоволення клопотання про забезпечення позову.

Окружним адміністративним судом м. Києва відкладено розгляд справи на 24.06.2019 року об 11 год. 45хв.

24.06.2019 року Окружним адміністративним судом відкладено розгляд справи на 22.07.2019 року о 10 год. 00 хв.

22.07.2019 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 30.09.2019 року.

30.09.2019 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 04.11.2019 року.

04.11.2019 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 02.12.2019 року.

02.12.2019 року Окружним адміністративними судом м. Києва залучено до участі у справі третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 та відкладено розгляд справи на 17.02.2020 року.

17.02.2020 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 23.03.2020 року.

23.03.2020 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 11.05.2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкладено підготовче засідання на 28.09.2020 року о 10 год. 20 хв.

28.09.2020 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 02.11.2020 року об 11 год. 45 хв.

02.11.2020 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 30.11.2020 об 11 год. 30 хв. року.

Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 26.01.2021року.

26.01.2021 року Окружним адміністративним судом м. Києва відкладено розгляд справи на 01.03.2021 року об 11 год. 00 хв.

01.03.2021 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 05.04.2021року.

05.04.2021 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 24.05.2021 року.

24.05.2021 року Окружним адміністративними судом м. Києва оголошено перерву до 05.07.2021 року.

05.07.2021 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 30.08.2021 року.

30.08.2021 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 11.10.2021 року.

11.10.2021 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 29.11.2021 року.

29.11.2021 року, Окружним адміністративним судом м. Києва закінчено підготовче провадження у справі № 640/6173/19 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07 лютого 2022 року.

07.02.2022 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 06.04.222 року.

06.04.2022 року Окружним адміністративними судом м. Києва відкладено розгляд справи на 14.09.2022 року.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Матеріали справи отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2023, справу розподілено судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2023 року суддею Кочановою П.В. прийнято до провадження адміністративну справу №640/6173/19, розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26 грудня 2023 року о 14:00 год. Також, вказаною ухвалою суду зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати оголошення про знаходження у провадженні Київського окружного адміністративного суду адміністративної справи № 640/6173/19 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним, скасування розпоряджень КМУ, у виданні, в якому цей нормативно правовий акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Так, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2018 у справі № 826/2538/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020, розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 35 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної фіскальної служби України» є протиправним та скасованим, а Позивача поновлено на посаді Голови Державної фіскальної служби України.

Відтак, з моменту скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 35 про звільнення Позивача з посади Голови Державної фіскальної служби України, розпорядження Уряду від 05.05.2015 № 424 «Про призначення ОСОБА_1 на посаду Голови Державної фіскальної служби України» залишається чинним, і з цього часу, на думку Позивача є законні підстави для виконання повноважень за посадою Голови Державної фіскальної служби України.

Станом на день скасування розпорядження Кабінету Міністрів України № 35 від 31.01.2018, посада Голови Державної фіскальної служби України залишилась вакантною.

Натомість, як зазначає Позивач, з метою перешкоджання останньому у здійсненні повноважень Голови Державної фіскальної служби України, Відповідачем було прийнято постанову від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України». Як наслідок, незважаючи на те, що підприємство не ліквідовано, а реорганізовано, то посада керівника не є вакантною, Урядом протиправно та незаконно прийнято оскаржувані розпорядження про оголошення конкурсу на посаду Голови Державної митної/податкової служби.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та вказав, що оскаржувані розпорядження про проведення конкурсів та їх умови прийнято законно та обґрунтовано, оприлюднені на офіційних сайтах Кабінету Міністрів України, Національного агентства України з питань державної служби, відповідно до вимог та в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Зауважено, що особа вважається такою, що поновлена на посаді керівника центрального органу виконавчої влади, в тому числі за рішенням суду, виключно після прийняття відповідного рішення Кабінетом Міністрів України.

Однак, на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень щодо ОСОБА_1 не приймалося відповідного розпорядження, останній не може вважатися таким, що займає посаду Голови ДФС, а тому посада Голови Державної митної/податкової служби вважалась вакантною.

Як наслідок, законних прав та інтересів позивача не було порушено, а Відповідач при прийнятті розпоряджень діяв в межах компетенції та у відповідності до Конституції України, Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Закону України «Про державну службу» та інших актів законодавства України.

Представник третьої особи також заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень Уряду, позивач не був поновлений на посаді, а тому права та інтереси останнього не порушено. Наголошено, що оскаржувані розпорядження вичерпали свою дію, а їх скасування не може вважатись належним способом захисту.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року відкладено підготовче засідання до 30 січня 2024 року о 12:00 годині.

Повідомлення про відкладення підготовчого засідання до 30.01.2024 року о 12:00 год. було розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Судові виклики та повідомлення про прийняті рішення Київського окружного адміністративного суду (https :/ / adm. ko. court. gov. ua/ sud 1070/ sudovi _vukluku_ ta_ povidomlenja/).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року відкладено підготовче судове засідання по справі № 640/6173/19 до 20 лютого 2024 року об 11:00 годині.

Повідомлення про відкладення підготовчого засідання до 20.02.2024 року об 11:00 год. було розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Судові виклики та повідомлення про прийняті рішення Київського окружного адміністративного суду (https :/ / adm. ko. court. gov. ua/ sud 1070/ sudovi _vukluku_ ta_ povidomlenja/).

У підготовче засідання, призначене на 20 лютого 2024 року з`явився представник відповідача, позивач та третя особа не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19 березня 2024 року.

Повідомлення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 19.03.2024 року о 10 год. 30 хв. було розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Судові виклики та повідомлення про прийняті рішення Київського окружного адміністративного суду (https :/ / adm. ko. court. gov. ua/ sud 1070/ sudovi _vukluku_ ta_ povidomlenja/).

Судове засідання призначене на 19.03.2024 відкладено на 11 квітня 2024 року о 13 год.00 хв.

Повідомлення про відкладення судового засідання на 11.04.2024 року о 13 год. 00 хв. було розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Судові виклики та повідомлення про прийняті рішення Київського окружного адміністративного суду (https ://adm. ko. court. gov. ua/ sud 1070/ sudovi _vukluku_ ta_ povidomlenja/).

Також, суд зазначає, що ухвали суду та повістки про виклик до суду були надіслані позивачу засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою, яка зазначена в позовній заяві (м.Київ, вул.Хрещатик, 27Б, кв. 37). Як вбачається з відмітки Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №802, повістка про виклик до суду була повернута з відміткою «за закінченням строку зберігання».

Крім цього, відповідачем надано до суду відомості на виконання ухвали суду від 04.12.2024 року щодо опублікування оголошення в «Офіційному віснику України» від 05.01.2024 року.

У судове засідання 11.04.2024 року з`явився повноважний представник відповідача та підтримав свої заперечення проти задоволення позовних вимог, викладені у відзиві на позовну заяву. Позивач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що є відомості в матеріалах справи, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши представника відповідача, розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 №424-р за результатами проведеного відкритого конкурсу ОСОБА_1 призначено на посаду Голови Державної фіскальної служби України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №35-р від 31.01.2018 позивача було звільнено з посади Голови Державної фіскальної служби України.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 1 грудня 2018 року по справі №826/2538/18 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано розпорядження КМУ від 31 січня 2018 року №35-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної фіскальної служби України». Поновлено ОСОБА_1 на посаді Голови ДФС України. Стягнуто з ДФС України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 183 342,84 грн. Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ДФС України на користь ОСОБА_1 суми заробітної плати в межах одного місяця у розмірі 18 334,28 грн. без урахування обов`язкових податків та зборів. Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови ДФС України. Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань КМУ.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року апеляційні скарги КМУ, ДФС України та народного депутата України ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року в частині визнання протиправним та скасування розпорядження КМУ від 31 січня 2018 року № 35-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної фіскальної служби України» без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, прийнято його відмову від позовних вимог щодо поновлення на посаді Голови ДФС України. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови ДФС України та в частині звернення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови ДФС України - визнано нечинним та закрито провадження у справі щодо зазначених позовних вимог.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про відмову від позовних вимог у частині стягнення матеріальної шкоди, спричиненої незаконним звільненням, у вигляді стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог у частині стягнення матеріальної шкоди, спричиненої незаконним звільненням, у вигляді стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В цій частині визнано нечинним рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року та закрито провадження у справі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року виправлено описку в ухвалі суду від 20 грудня 2019 року, правильно зазначивши абзац другий її резолютивної частини: «Прийняти відмову ОСОБА_1 від позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, спричиненої незаконним звільненням, у вигляді стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в цій частині визнати нечинним рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року та в цій частині позовних вимог провадження у справі закрити.». Зазначено, що дана ухвала є невід`ємною частини ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.07.2022 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі №826/2538/18 змінено, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року залишено без змін.

Разом з тим, згідно з положеннями пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» постановлено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок); Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства.

Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України 06.03.2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» затверджено положення про ДПС України та ДМС України.

Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що: за посадовими особами органів Державної фіскальної служби та особами рядового і начальницького складу податкової міліції, які переходять на службу до Державної податкової служби, її територіальних органів, а також членами їх сімей зберігаються умови матеріального забезпечення, пільги та інші соціальні гарантії, встановлені законодавством для посадових осіб органів Державної фіскальної служби та осіб рядового і начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей; Державна митна служба, її територіальні органи виконують встановлені законодавчими та іншими нормативно-правовими актами функції та повноваження органів доходів і зборів до внесення до таких актів відповідних змін у частині, що стосується повноважень Державної митної служби, її територіальних органів.

20.03.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби» та № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної податкової служби».

У подальшому Кабінетом Міністрів України 17 березня 2021 року прийнято розпорядження № 203 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної податкової служби» та 30 червня 2021 року прийнято розпорядження №699-р «Про оголошення конкурсу на зайняття посади Голови Державної митної служби».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд зазначає наступне.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Згідно з частиною першою статті 113 Конституції України та частиною першою статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина. Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Частиною першою статті 117 Конституції України, якій кореспондує частина перша статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» встановлено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до приписів частини шостої статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України у сфері вдосконалення державного управління та державної служби утворює, реорганізовує і ліквідує міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до закону в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання органів виконавчої влади, затверджує положення про зазначені органи.

Крім того, відповідно до положень статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України (частина перша). Утворення, реорганізація та ліквідація міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади здійснюються з урахуванням завдань Кабінету Міністрів України, а також з урахуванням необхідності забезпечення здійснення повноважень органів виконавчої влади і недопущення дублювання повноважень (частина третя).

Як зазначалось вище, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової та митної служби України».

При цьому, доводи позивача, що відповідачем з метою перешкоджання йому здійснювати повноваження Голови Державної фіскальної служби України було прийнято постанову від 18.012.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової та митної служби України», на підставі якої в подальшому приймались спірні розпорядження, є неприйнятними, оскільки в рамках даного спору постанова Уряду від 18.12.2018 № 1200 не оскаржується, а тому оцінка вказаним обставинам судом не надається.

Частиною сьомою цієї статті передбачено, що Кабінет Міністрів України призначає на посаду та звільняє з посади за поданням Прем`єр-міністра України: 1) керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України; 2) відповідно до закону членів колегіальних центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України; 3) перших заступників і заступників міністрів; 4) перших заступників і заступників керівників інших центральних органів виконавчої влади.

Спеціальним законом, що визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях є Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015.

Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про державну службу» до системи управління державною службою входить, зокрема:

- Кабінет Міністрів України,

- Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

- Комісія з питань вищого корпусу державної служби та відповідні конкурсні комісії.

Статтею 13 Закону України «Про державну службу» визначено повноваження Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, зокрема:

- забезпечення формування та реалізації державної політику у сфері державної служби.

- проведення моніторингу вакантних посад державної служби категорії "А" та ініціювання перед суб`єктом призначення проведення конкурсу на такі посади.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну службу» з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття посади державної служби відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 10 Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 Держмитслужбу очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби.

Комісія з питань вищого корпусу державної служби вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо кандидатури для призначення на посаду Голови Держмитслужби за результатами конкурсу відповідно до законодавства про державну службу.

Відповідно до пункту 10 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 Державну податкову службу очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби.

Комісія з питань вищого корпусу державної служби вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо кандидатури для призначення на посаду Голови ДПС за результатами конкурсу відповідно до законодавства про державну службу.

Стаття 15 Закону України «Про державну службу» визначає повноваження Комісії з питань вищого корпусу державної служби, зокрема: проведення конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії "А" та внесення суб`єкту призначення пропозиції щодо кандидатур на такі посади загальною кількістю не більше трьох осіб.

Відповідно до частини другої статті 23 Закону України «Про державну службу» рішення про оголошення конкурсу на зайняття посади державної служби категорії "А" приймає суб`єкт призначення, відповідно до цього Закону.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби забезпечує оприлюднення та передачу центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови в електронній формі не пізніше наступного робочого дня з дня підписання відповідного наказу (розпорядження).

Отже, враховуючи викладене, Кабінет Міністрів України видав оскаржувані розпорядження в межах наданих йому повноважень та у порядку визначеному Законом України «Про державну службу».

Щодо посилання позивача на порушення прав, оскільки на час прийняття спірних розпоряджень його поновлено на посаді Голови Державної фіскальної служби України рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2018 у справі № 826/2538/18, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 31 Закону України «Про державну службу» рішення про призначення приймається, зокрема, на посаду державної служби категорії «А» суб`єктом призначення, визначеним Конституцією та законами України, у порядку, передбаченому Конституцією України, цим та іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» керівник центрального органу виконавчої влади призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби.

Відповідно до частини сьомої статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відтак, особа вважається такою, що поновлена на посаді керівника центрального органу виконавчої влади, в тому числі за рішенням суду, виключно після прийняття відповідного рішення Кабінетом Міністрів України.

При цьому, позивачем до матеріалів справи не надано доказів належного поновлення його на посаді на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2018 року по справі №826/2538/18.

До того ж, суд бере до уваги те, що ухвалою Шостого апеляційний адміністративний суд від 17 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог щодо поновлення на посаді Голови Державної фіскальної служби України. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови Державної фіскальної служби України та в частині звернення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови Державної фіскальної служби України визнано нечинним та закрито провадження у справі щодо зазначених позовних вимог.

Таким чином, позивач на момент прийняття спірних розпоряджень Уряду не займав посаду Голови Державної фіскальної служби України, будь-які правові підстави для переведення позивача на рівнозначну або нижчу посаду до Державної митної служби України або Державної податкової служби України були відсутні, а посади Голови Державної митної служби України та Голови Державної податкової служби України - вакантні.

Відповідно до частини другої статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Слід наголосити, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 822/3345/17 зазначено, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таким чином, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.

При цьому, суд відзначає, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/4406/16.

Разом із цим ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 8 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Ураховуючи попередні висновки суду, позивачем не наведено належних та достатніх доказів порушення його права та законних інтереси прийнятими оскаржуваними розпорядженнями Уряду.

У той же час, суд звертає увагу, що станом на час вирішення даної справи конкурси на підставі спірних розпоряджень на зайняття вакантних посад Голови Державної митної служби та Голови Державної податкової служби завершено.

Поряд з цим, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, зміст вказаної норми, свідчить про те, що задоволенню підлягають лише вимоги, які відновлюють права та охоронювані законом інтереси позивача.

Таким чином, з огляду на викладене, визнання протиправним та скасування розпоряджень від 20 березня 2019 року № 162-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної митної служби», від 20 березня 2019 року №163-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної податкової служби», від 17 березня 2021 року № 203 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади Голови Державної податкової служби» та від 30 червня 2021 року № 699-р «Про оголошення конкурсу на зайняття посади Голови Державної митної служби» у спірних правовідносинах не можуть мати на меті поновлення прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки останні є актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію фактом їх виконання (проведення конкурсу, визначення переможця та призначення такої особи на відповідну посаду).

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та нечинними розпоряджень Кабінету Міністрів України - відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено в судовому засіданні 11 квітня 2024 року в присутності представника відповідача.

Повний текст рішення складено та підписано 19 квітня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Кочанова П.В.

Судді Діска А.Б

Жукова Є.О.