Справа № 300/1552/24
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" квітня 2024 р. справа № 300/1552/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитин Н.М.,
при секретарі судового засідання Воробець В.М.,
за участю: позивача ОСОБА_1
представника відповідача - Кузика І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови №63393185 від 15.01.2024 та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно якої просить суд:
- скасувати постанову про арешт коштів від 15.01.2024 ВП №63393185 державного виконавця Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І. І.;
- зобов`язати Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняти постанову про зняття арешту із банківських карток Приватбанку, які належать ОСОБА_1 , в повному обсязі;
- зобов`язати Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняти постанову про заборону накладення арешту на банківські картки, на які згідно законодавства України має право ОСОБА_1 і які можуть бути додатково відкриті;
- зобов`язати Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію постанови надіслати до Приватбанку на виконання.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 123, 160, 161, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.
25.03.2024 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто, у зв`язку з чим ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження згідно із правилами, встановленими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 24.03.2022 о 10:30 та витребувано у відповідача копій матеріалів виконавчого провадження № 61293991(а.с.66-67).
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов. За правилами частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судовому засіданні 24.03.2024 оголошено перерву до 18.04.2024 у зв`язку з повторним витребуванням копій матеріалів виконавчого провадження № 61293991 та зобов`язанням надання письмових пояснень, про що постановлено ухвалу.
12.04.2024 на виконання вимог ухвали суду відповідачем надано копії матеріалів виконавчих проваджень №№63818078, 63393272, 63393185 та письмові пояснення.
У судовому засіданні 18.04.2024 позивач заявлені вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві просила прийняти рішення про задоволення позову.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вказав, що оскаржувана постанова про арешт коштів боржника прийнято ним законно, у зв`язку з наявністю постанов про стягнення штрафів та виконавчого збору, які не були стягнуті в межах здійснення примусового виконання виконавчих листів виданих Івано-Франківським міським судом, та виділені в окреме провадження у зв`язку із виконанням рішень судів та закриттям виконавчих проваджень. Оскаржувана постанова про арешт коштів боржника містить застереження про накладення арешту окрім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Вказана постанова була правлена до виконання КБ «ПриватБанк». Втім, державному виконавцю не відомо чому при виконанні вказаної постанови банком було заблоковано рахунок ОСОБА_3 , який нею використовувався для отримання пенсійних виплат. На звернення позивача до органу ДВС такий рахунок було розблоковано 25.01.2024.
Дослідивши подані суду письмові докази, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, враховуючи наступне.
Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.
Згідно частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
В межах вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузиком І.І. 21.07.2020 прийнято постанову про накладення штрафу № 56510328 у розмірі 1700 грн на боржника ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням рішення суду.
Також, в ході цього виконавчого провадження головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузиком І.І. прийнято постанову від 10.08.2020 № 56510328 про накладення штрафу на боржника ОСОБА_3 3400,00 грн, оскільки згідно акту державного виконавця від 07.08.2020 встановлено, що боржником не виконується рішення суду.
У зв`язку з перебуванням виконавчого провадження не майнового характеру (ВП №56510328) відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Кузиком І.І. 03.12.2020 винесено постанову № 56510328 про стягнення виконавчого збору в розмірі 10 000, 00 грн з боржника ОСОБА_3 .
Суд зазначає, що постанова про стягнення 10 000, 00 грн виконавчого збору від 03.12.2020 № 56510328, постанова про накладення 1700,00 грн штрафу від 21.07.2020 № 56510328 та постанова про накладення штрафу від 10.08.2020 № 56510328 є виконавчими документами по яких головним державним виконавцем Кузиком І.І. відкрито виконавчі провадження постановами від 04.12.2020 № 63818078, від 23.10.2020 № 63393272 та від 23.10.2020 № 63393185 відповідно.
Також 15.01.2024 заступником начальника відділу Кузиком І.І. встановлено, що на виконанні перебувають декілька виконавчих проваджень щодо стягнення з одного боржника, тому об`єднано виконавчі провадження № 63393185, №63393272, № 63818078 у зведене виконавче провадження № 73835449, про що винесено постанову № 63393185.
ОСОБА_3 17.01.2024 звернулась до відповідача із заявою щодо розблокування її картки спеціального режиму використання № 5168……..4254, на яку ПФУ в м.Івано-Франківську здійснює пенсійні виплати. До вказаної заяви ОСОБА_3 долучила копію довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.01.2024 про здійснення нарахувань пенсії на картковий рахунок № НОМЕР_1 ……..4254, який було заблоковано.
За результатом розгляду вищевказаної заяви, 25.01.2024 заступником начальника відділу Кузиком І.І. винесено постанову № 63393185 про зняття арешту з коштів , а саме з рахунку НОМЕР_2 відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», що належить боржнику ОСОБА_3 , оскільки такий відкритий для отримання пенсії.
Позивач як боржник у виконавчому провадженні ВП №63393185 звернулася з цим позовом до суду за захистом порушеного права, вважаючи, що у спірному випадку відповідачем протиправно накладено арешт на її кошти, а такий повинен бути повністю знято за результатом розгляду її заяви від 17.01.2024.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує положення Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (надалі по тексту також - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусовому виконанню за правилами вимог пункту 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 7 частини третьої цієї статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
Згідно частин першої та другої статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина третя цієї статті).
Відповідно до частини четвертої статті 56 Закону №1404-VIII копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Водночас, положеннями ст. 52 Закону №1404-VIII, якою врегульовано особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця, додатково передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках (ч. 3 ст. 52 Закону №1404-VIII).
Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII встановлено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Таким чином, передбачено заборону накладення арешту на кошти на рахунках платників із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Чинним законодавством не визначено вичерпного переліку таких рахунків.
У той же час, пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, з урахуванням Закону «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11.04.2023 № 3048-IX, який набув чинності 06.05.2023 викладено, зокрема в редакції, яка передбачає, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).
Отже, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що державний виконавець на час винесення постанови про арешт коштів боржника позбавлений можливості бути обізнаним про наявність/відсутність у боржника рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Тобто, виконавець не може бути обізнаним про точні реквізити таких рахунків та при накладені арешту на кошти відокремити такі рахунки.
Суд звертає увагу на ту обставину, що заступник начальника відділу Кузик І.І. прийнявши постанову ВП №63393185 від 15.01.2024 про арешт коштів боржника ОСОБА_3 , вказав на застереження, а саме, «крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення та/або звернення стягнення на які заборонено законом».
Отже, державний виконавець даною постановою визначив банківським установам, які виконують судове рішення, порядок виконання з врахуванням обмежень, а саме що не підлягають арешту кошти, що містяться на рахунках боржника, стягнення на які заборонені Законом України «Про виконавче провадження».
Постановою Правління Національного банку України від
29.07.2022 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг № 163 ( далі Інструкція № 163), яка визначає порядок виконання надавачами платіжних послуг заходів щодо арешту коштів на рахунках користувачів. Відповідно до п.73 цієї Інструкції, надавач платіжних послуг платника виконує арешт коштів, що знаходяться на рахунку платника, згідно з постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів). Надавач платіжних послуг платника повинен забезпечити прийняття до виконання документа про арешт коштів, який надійшов до нього в електронній або паперовій формі.
У пункті 75 Інструкції 163 встановлено, що арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках платника, без зазначення конкретної суми або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку платника, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках платника, відкритих у надавача платіжних послуг платника, або на кошти на одному/кількох рахунку/рахунках.
В даній справі, на час винесення оспорюваної постанови на адресу державного виконавця від банківської установи не надходили жодні документи з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення.
Верховний Суд в ухвалі від 07.02.2019р. у справі № 727/6404/18 зазначив, що у разі, коли банком при виконанні постанови державного виконавця не було враховано вказане в постанові застереження щодо непоширення арешту на кошти на рахунках, накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, державний виконавець не може відповідати за такі дії іншої юридичної особи. Повідомлення про режим рахунку боржника чинним законодавством покладено на фінансову установу.
Водночас, суд бере до уваги, ту обставину, що боржник ОСОБА_3 , скористалась порядком зняття арешту із картки для пенсійних виплат, який встановлений пунктом першим частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII, а саме, боржник 17.01.2024 подала довідку АТ КБ «ПриватБанк», яка підтверджувала отримання нею пенсії по рахунку НОМЕР_2 . Відтак, постановою відповідача від 25.01.2024 накладений арешт на такий рахунок було знято.
Також, судом не встановлено відсутності повноважень у заступника начальника відділу Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика Івана Івановича на винесення постанови про арешт коштів боржника 15.01.2024 №63393185 з огляду на те, що виконавчі провадження №63818078, №63393272 та № 63393185 з примусового виконання постанови про стягнення 10 000,00 грн виконавчого збору від 03.12.2020 № 56510328, постанови про накладення 1700,00 грн штрафу від 21.07.2020 № 56510328 та постанови про накладення 3400,00 грн штрафу від 10.08.2020 № 56510328
Щодо доводів про відображення у додатку «Дія» позивача виконавця Керніцького А.В. а не ОСОБА_2 , то таких електронних доказів ОСОБА_3 до позову не долучено, а порядок і спосіб відображення виконавчих проваджень у такому додатку не належить до повноважень відповідача.
Також, суд звертає увагу позивача на частину 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає умови за яких державний виконавець після закриття виконавчого провадження наділений правом стягнення виконавчого збору. Так, вказана норма визначає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого судом зауважено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
За таких обставин суд не виявив ознак порушення прав чи інтересів позивача внаслідок винесення постанови про арешт у спосіб, обраний державним виконавцем у даному випадку, оскільки накладення арешту на кошти боржника обумовлено метою забезпечення виконання постанов Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про накладення штрафів та стягнення виконавчого збору.
Позовні вимоги 2, 3 та 4 є похідними від першої позовної вимоги, тому також не підлягають до задоволення.
Відтак, суд визнає заявлений позов безпідставним і таким, що спрямований на ухилення від виконання законних вимог державного виконавця, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні у повному обсязі.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідачем доведено правомірність своїх дій та рішення вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для вирішення питання стосовно повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня отримання повного тексту судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції - Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

відповідач - Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76000).

Суддя Микитин Н.М.

Рішення складено в повному обсязі 22 квітня 2024 р.