Справа № 460/3107/24
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2024 року м. Рівне №460/3107/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 1, 2), в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування періоду ОСОБА_1 роботи з 20 грудня 1994 року по 31 березня 1997 року у Державній податковій інспекції по м. Нетішин (з 22 серпня 1996 року - Державній податковій адміністрації у м. Нетішин) до стажу державної служби та щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №51 від 30.01.2024 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до ОСОБА_1 стажу державної служби період роботи з 20 грудня 1994 року по 31 березня 1997 року у Державній податковій інспекції по м. Нетішин (з 22 серпня 1996 року - Державній податковій адміністрації у м. Нетішин) та перевести ОСОБА_1 з 23 січня 2024 року на пенсію за віком відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, обчисливши розмір пенсії позивача в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вказані у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №03-22/6 виданій 23.01.2024 Управлінням Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області, довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з цим. В обґрунтування позовних вимог стверджує, що 23.01.2024 звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про перехід на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ. За наслідками розгляду вказаної заяви, позивачу відмовлено у переведенні на інших вид пенсії, оскільки станом на 01.05.2016 стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців становить 19 років 2 місяці, за необхідних не менше 20 років. Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача 1 та вважає її протиправною. Вказує, що стаж її роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців становить більше 20 років, що підтверджується документами, доданими до заяви від 23.01.2024. Просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 25 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що позивач перебуває на обліку у відповідача 2 як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 23.01.2024 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області. 30.01.2024 ГУ ПФУ в Черкаській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю права на перерахунок пенсії та у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. Вказав, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки які досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На призначення пенсії за Законом № 889 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, що належать до категорії посад державних службовців, можуть розраховувати дві категорії осіб державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889 (з 01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України; особи, які на день набуття чинності Законом № 889 мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016 року. Відповідно до записів в наданій трудовій книжці НОМЕР_1 (заповнена 12.01.1984) позивач працювала з 20.12.1994 по 31.03.1997 в податковій інспекції на посадах, що не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ. Станом на 01.05.2016 стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить 19 років 02 місяці. З огляду на викладене, у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Відповідач 1 правом на подання відзиву скористався. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, та просить суд відмовити в їх задоволенні повністю з підстав аналогічних зазначеним у відзиві відповідача 2.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини, встановлені судом:

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

23.01.2024 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області.

30.01.2024 ГУ ПФУ в Черкаській області прийнято рішення № 51 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю права на перерахунок пенсії та у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. Відповідно до записів в трудовій книжці заявниця працювала з 20.12.1994 по 31.03.1997 в податковій інспекції на посадах, що не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII. Станом на 01.05 2016 стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, становить 19 років 2 місяці. Заявниця для перерахунку пенсії надала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на грудень 2023, що суперечить вимогам Порядку №622 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. Підстави для переведення на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" як особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на момент виходу на пенсію не перебуває на державній службі, з урахуванням розміру виплат визначених в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Відповідно до п. 2 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII y порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII y порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звернувшись до пенсійного органу із заявою про переведення отримав відмову з підстав відсутності стажу державної служби.

Спірним в даній справі є не зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача з 20.12.1994 по 31.03.1997.

Оцінюючи вимоги про зарахування до стажу державної служби періоду роботи 20.12.1994 по 31.03.1997, суд зазначає наступне.

Закон України «Про державну службу» 3723-XII, який визначав загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті прийнято 16 грудня 1993 року.

Згідно статті 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-ХІІ).

Так, відповідно до статті 1 Закону № 509-ХІІ (в редакції, чинній на час роботи позивача) Державна податкова служба складається з Головної державної податкової інспекції України, державних податкових інспекцій по Республіці Крим, областях, районах, містах і районах у містах.

У Головній державній податковій інспекції України та державних податкових інспекціях по Республіці Крим, областях, містах Києву і Севастополю утворюються колегії. Чисельність колегії Головної державної податкової інспекції України визначається Кабінетом Міністрів України, а колегій державних податкових інспекцій по Республіці Крим, областях, містах Києву і Севастополю - Головною державною податковою інспекцією України.

Відповідно до статті 2 Закону № 509-ХІІ головним завданням державних податкових інспекцій є здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів (далі - податків, інших платежів) і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Відповідно до статті 6 Закону № 509-ХІІ видатки на утримання державних податкових інспекцій визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Статтею 15 Закону № 509-ХІІ передбачено, що службовою особою державної податкової інспекції може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України.

У разі прийняття на роботу службовій особі може бути встановлено випробувальний термін від шести місяців до одного року.

На роботу до державних податкових інспекцій не можуть бути прийняті особи, яких було засуджено за вчинення корисливих злочинів.

Службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Службові особи державних податкових інспекцій підлягають атестації. Порядок атестації визначається Головною державною податковою інспекцією України.

Службовим особам державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання:

головний державний радник податкової служби,

державний радник податкової служби I рангу,

державний радник податкової служби II рангу,

державний радник податкової служби III рангу,

радник податкової служби I рангу,

радник податкової служби II рангу,

радник податкової служби III рангу,

інспектор податкової служби I рангу,

інспектор податкової служби II рангу,

інспектор податкової служби III рангу.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що посадові особи податкової служби, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Слід зазначити, що Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі №21-275а13 зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

При цьому, аналогічний підхід застосування наведених норм права висловлений Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03 липня 2018 року (справа №586/965/16-а), та у постанові від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17, згідно з якими посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є правильним.

Так, судом встановлено, що записи трудової книжки серії НОМЕР_1 містять наступні відомості стосовно трудової діяльності позивача у спірний період:

- 20.12.1994 призначити державним податковим інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб по переводу згідно п.5 ст. 36 КЗпП України (наказ №40-к від 20.12.1994);

- 27.12.1994 присяга державного службовця згідно Закону України «Про державну службу» прийнята;

- 30.05.1995 присвоєно персональне звання інспектор податкової служби ІІІ рангу (протокол №3 від 30.05.1995);

- 01.09.1995 призначити старшим державним податковим інспектором відділу податків та зборів з юридичних осіб, присвоєно персональне звання інспектор податкової служби ІІ рангу (наказ №54 від 01.09.1995);

- 31.03.1997 звільнити по переводу згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України старшого державного податкового інспектора відділу податків та зборів з юридичних осіб ДПА у м. Нетішина відділення Державного казначейства в Острозькому районі (наказ №5 від 31.03.1997).

Беручи до уваги вищевказане, а також те, що позивачу присвоєно звання та ним прийнято присягу державного службовця, суд доходить висновку, що період роботи з 20.12.1994 по 31.03.1997 безпідставно не зараховано до стажу державної служби, Відтак, враховуючи, що стаж зарахований пенсійний органом до державної служби складає 19 років 2 місяці, то, з урахуванням протиправно не зарахованого періоду, загальний розмір стажу державної служби у позивача становить понад 20 років.

Враховуючи, що станом на 01.05.2016 позивач працював на посадах, які відносяться до посад державної служби понад 20 років стажу державної служби, відповідно, позивач має право на переведення його на пенсію державного службовця за ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Оскільки рішенням ГУ ПФУ в Черкаській області позивачу відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» з підстав відсутності необхідного стажу державної служби (20 років), що спростовується вищенаведеним, то суд дійшов висновку, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Також суд зауважує, що дотримання позивачем інших необхідних умов для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» не є спірним у даній справі, тому позовні вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» також підлягають задоволенню.

Враховуючи положення п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія позивачу повинна бути призначена з 23.01.2024.

Щодо не врахування відповідачем довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №03-22/6 від 23.01.2024 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №03-22/7 від 23.01.2024 у зв`язку з невідповідністю таких довідок Порядку №622, суд зазначає наступне.

Форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії згідно з пунктами 10 і 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII відповідно до ст.37 Закону №3723-XII затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048 (Постанова №1-3), зокрема:

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 , яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (далі - Порядок).

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому-п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Частиною 1 ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-XII встановлено, що пенсія особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Також за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Суд враховує, що позивачка на час звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (23.01.2024) не займала посаду державної служби, а тому, з урахуванням положень ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, розмір пенсії підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими виплатами (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) розмір, яких визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

При цьому, суд вказує, що довідки надані позивачкою від №03-22/6 від 23.01.2024 та №03-22/7 від 23.01.2024, містять інформацію саме про складові заробітної плати та середні розміри надбавок.

Суд врахував, що додані до заяви про призначення пенсії довідки складені відповідно до вказаної постанови та відповідають затвердженій формі.

Оскільки згадані довідки є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчислення пенсії, і відповідач не надав жодного доказу щодо правових підстав не враховувати вказані в них відомості, відповідач допустив порушення права позивача на належний розмір пенсії.

Недотримання формальних вимог під час заповнення довідки про заробітну плату не може слугувати достатньою підставою для відмови в такому перерахунку, оскільки в цьому випадку визначальним є встановлення дійсного отримання спірних сум позивачем під час його служби і неврахування таких під час обчислення пенсії, а неправильність оформлення відповідної довідки.

Також у випадку сумнівів у правильності наведених сум пенсійний орган був вправі вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевірити обґрунтованість їх видачі (п.4.2, 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №51 від 30.01.2024 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII та про відмову у зарахуванні до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 20 грудня 1994 року по 31 березня 1997 року; про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 з 23 січня 2024 року на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, обчисливши пенсію в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з урахуванням довідки Управління Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №03-22/6 від 23.01.2024, довідки Управління Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №03-22/7 від 23.01.2024, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 20 грудня 1994 року по 31 березня 1997 року.

Щодо зобов`язання відповідача 2 виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з переведенням позивача на інший вижд пенсії, суд зазначає таке.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом оскаржує відмову відповідача у здійсненні переведення позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII. Відповідач відмовляючи позивачу у перерахунку його пенсії зазначив про відсутність необхідного стажу державної служби, більше того, таке переведення ще не було здійснене, відповідно, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи частково довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 605,60грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №51 від 30.01.2024 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII та про відмову у зарахуванні до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 20 грудня 1994 року по 31 березня 1997 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 з 23 січня 2024 року на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, обчисливши пенсію в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з урахуванням довідки Управління Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №03-22/6 від 23.01.2024, довідки Управління Державної казначейської служби України в Острозькому районі Рівненської області про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №03-22/7 від 23.01.2024, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 20 грудня 1994 року по 31 березня 1997 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судовий збір у сумі 605,60грн (шістсот п`ять гривень, 60 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, Черкаська обл., 18002, ЄДРПОУ/РНОКПП 21366538)

Суддя Т.О. Комшелюк