Справа № 400/1149/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 р. № 400/1149/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним рішення від 12.12.2023 № 49 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-1), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення від 12.12.2023 № 49 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 25.04.1988 до 22.08.1997 на підприємстві «Миколаївське спеціалізоване управління № 407 тресту «Запоріжелектромонтаж».

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не зарахував до загального страхового стажу період роботи з 25.04.1988 до 22.08.1997 на підприємстві «Миколаївське спеціалізоване управління № 407 тресту «Запоріжелектромонтаж», у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про відсутність у позивача достатнього страхового стажу для призначення пенсії.

Ухвалою від 12.02.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, залучив до участі у справі в статусі другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі відповідач-2), установив строк подання відзиву на позовну заяву та доказів на його підтвердження з доказами направлення позивачу у п`ятнадцять днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі; зобов`язав відповідача-2 одночасно з поданням до суду відзиву на позовну заяву подати належно засвідчені копії всіх документів, на підставі та з урахуванням яких прийняте оскаржуване рішення.

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує та просить відмовити і позові, посилаючись на недостатність у позивача страхового стажу. Відповідач-1 вказує, що до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 25.04.1988 до 22.08.1997, оскільки в місяці наказу про звільнення є виправлення, належно не засвідчене.

Відповідач-2 правом на подання відзиву не скористався, але подав до суду докази, витребувані ухвалою від 12.02.2024. Одночасно в клопотанні про долучення доказів відповідач-2 зазначив, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача становить 20 років 8 місяців 11 днів. До страхового стажу не зарахований період роботи з 25.04.1988 до 22.08.1997, оскільки в місяці наказу на звільнення є виправлення, яке належно не засвідчене. Відповідач-2 вказує, що рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) прийняте у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу тривалістю 30 років.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

11.12.2023 позивач звернулася до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Розпискою-повідомленням до заяви від 11.12.2023 підтверджується, що до заяви додавалася копія трудової книжки НОМЕР_1 .

Суд дослідив копію трудової книжки позивача НОМЕР_1 і установив наявність у ній, серед іншого, таких записів про періоди трудової діяльності:

- № 10 від 25.04.1988 про прийом на роботу у Миколаївське спеціалізоване управління № 407 тресту «Запоріжелектромонтаж»;

- № 11 від 22.08.1997 про звільнення з роботи у Миколаївському спеціалізованому управлінні № 407 тресту «Запоріжелектромонтаж». Дата наказу про звільнення 22.08.1997.

У цих записах зазначені номери і дати наказів, на підставі яких вони зроблені. Записи про звільнення з роботи засвідчені печатками і підписами відповідальних осіб.

Суд не установив наявності виправлень у місяці звільнення позивача з роботи (у даті наказу про звільнення - 22.08.1997). Зокрема, відсутні закреслення, наведення поверх раніше написаного тексту, інші явні виправлення.

Ані в рішенні від 12.12.2023 № 49, ані у відзиві відповідача-1 не зазначено, в якій саме цифрі наказу про звільнення, на думку відповідачів, є виправлення.

Суд звернув увагу на те, що цифра « 8» у даті наказу про звільнення написана нерівно. Але такої обставини недостатньо для висновку про здійснення будь-яких виправлень у цій цифрі. Записи в трудову книжку вносяться вручну і відповідне накреслення цифри може зумовлюватися особливостями почерку особи, яка заповнювала трудову книжку.

Наступний запис у трудовій книжці (№ НОМЕР_2 ) про прийом на роботу датований 26.08.1997, тобто пізніше, ніж дата наказу про звільнення з Миколаївського спеціалізованого управління № 407 тресту «Запоріжелектромонтаж».

Трудова книжка позивача не викликає сумнівів у її справжності та достовірності її записів.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV діяв Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 викладений правовий висновок, відповідно до якого формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що навіть якщо припустити, що нерівне написання цифри « 8» місяця звільнення позивача є наслідком виправлення іншої цифри на « 8», це може бути кваліфіковано не янакше як формальна неточність, оскільки, як суд зазначив вище, трудова книжка не викликає сумнівів у її справжності, наступний запис про роботу виконаний уже посадовою особою іншого підприємства, пізніше, але теж у серпні (восьмому місяці).

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що відповідач-2 повинен був узяти до уваги записи 10, 11 в трудовій книжці позивача та зарахувати до її страхового стажу період роботи з 25.04.1988 до 22.08.1997 у Миколаївському спеціалізованому управлінні № 407 тресту «Запоріжелектромонтаж».

Тому приняте відповідачем-2 рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії є протиправним.

Підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії є лише недостатність страхового стажу. Інших підстав у рішенні від 12.12.2023 № 49 не зазначено.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

З рішення від 12.12.2023 № 49 вбачається, що страховий стаж позивача без урахування періоду роботи з 25.04.1988 до 22.08.1997 становить 20 років 8 місяців 11 днів.

Спірний період з 25.04.1988 до 22.08.1997 становить 9 років 3 місяці 29 днів, що сукупно з обчисленим відповідачем-2 стажем становить більше 30 років.

За таких умов належним і ефективним способом захисту позивача на пенсійне забезпечення є зобов`язання відповідача-1 зарахувати спірний період до страхового стажу позивача та призначити позивачу пенсію з дати звернення 11.12.2023, оскільки звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (частина перша статті 45 Закону № 1058-IV). Зокрема позивач досягла пенсійного віку 60 років 28.06.2023.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 1 211,20 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви.

Судовий збір на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, оскільки саме у зв`язку з його неправильними діями (прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії) виник спір.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код - 13844159), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Берестовська, 1, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код - 21108013) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.12.2023 № 49.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Миколаївському спеціалізованому управлінні № 407 тресту «Запоріжелектромонтаж» з 25.04.1988 до 22.08.1997.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з 11.12.2023 призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Берестовська, 1, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код - 21108013) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Датою складення повного судового рішення є дата його ухвалення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна