Справа № 280/1538/24
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Справа № 280/1538/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними рішень та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправними відповіді та бездіяльності відповідача від 02.02.2024 за номером №1968-342/11-02/8-0800/24 та від 09.02.2024 за номером №2308-173/П-02/8-0800/24 на звернення позивача через електронний кабінет до відповідача від 05.01.2024 номер звернення ВЕБ-08001-Ф-С-24-002840 та від 03.02.2024 з номером звернення ВЕБ-08001-Ф-С-24-019184;

зобов`язати відповідача відповідно до положень ст. 5, 7 Закону України «Про інформацію», ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» об`єктивно, всебічно і вчасно розглянути звернення позивача через електронний кабінет до відповідача від 05.01.2024 номер звернення ВЕБ-08001-Ф-С-24-002840 та від 03.02.2024 року за номером звернення ВЕБ-08001-Ф-С-24-019184 та направити на електронну адресу позивача копію листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 29.06.2022 №0800-0305-5/26, на підставі якого Рішенням ГУ ПФУ №38 від 06.07.2022 позивачу було здійснено перерахунок довічного грошового утримання в розмірі 50% від суддівської винагороди та надати детальний розрахунок з яких мотивів ГУ ПФУ виходило, що розмір грошового утримання за рішенням відповідача №38 від 06.07.2022 становить саме 50% від суддівської винагороди при наявності у позивача стажу, як це було визначено рішенням суддів Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №280/9470/20 на посаді судді 34 роки.

Також позивач просить зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що дії та бездіяльність відповідача щодо розгляду моїх звернень суперечать положенням ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 №815/1178/17 та від 30.11.2020 у справі № 280/4698/19, де суд виклав позицію проте, що: «З аналізу положень Закону України «Про звернення громадян» випливає, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, надати відповідь на всі питання, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення». Щодо посилання відповідача про обмежену інформацію, яка не може бути надіслана в електронному вигляді вказує, що інформація щодо виплат із бюджету не є обмеженою; позивач може сам обирати форму і джерело одержання інформації як суб`єкт інформаційних відносин, при цьому, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» визначено, що навіть інформацією з обмеженим доступом може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Так, на думку позивача, за положеннями ст. 5,7 Закону України «Про інформацію», ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» керівник відповідач зобов`язаний був зробити: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернення; надати повну інформацію на всі питання та невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав та реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень, одночасно вжити заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення. Всупереч положенням ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» вважає, що відповідь від 04.01.202 не є повною, не об`єктивною та всупереч ч. 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» керівник ГУ ПФУ безпідставно при розгляді звернень не прийняв до уваги рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі № 280/9470/20 та Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 у справі №334/6813/16-а, яким вже визначено, що стаж судді позивача для перерахунку його довічного грошового утримання становить 34 роки 01 місяць 18 днів, та розглянув звернення не об`єктивно, не всебічно і невчасно перевірив доводи звернення, не надав відповіді на всі питання та не надав запитувану інформацію.

Ухвалою судді від 23.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 19.03.2024 на адресу суду через систему «Електронний суд» надіслав відзив (вх. №12819), у якому наголошує, що звернення позивача від 05.01.2024 та 03.02.2024 були повно та всебічно розглянуто в рамках Закону України «Про звернення громадян» та листами №1968-342/П-02/8-0800/24 від 02.02.2024 та №2309-2173/П-02/8-0800/24 від 09.02.2024 було надано відповіді, в яких надано роз`яснення стосовно викладених у зверненні питань. До відповіді долучено розпорядження про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі № 280/6238/21, яке містить детальний розрахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача. Отже, вважає, що позивачу було надано детальний розрахунок, з яких мотивів ГУ ПФУ виходило, що розмір грошового утримання за рішенням ГУ ПФУ 38 від 06.07.2022 становить саме 50 відсотків від суддівської винагороди при наявності у позивача стажу, як це було визначено рішеннями судів Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №280/9470/20 на посаді судді 34 роки. Стверджує також, що лист Головного управління від 29.06.2022 №0800-0305- 5/26391 є внутрішнім листуванням, оскільки містить інформацію суб`єкта владних повноважень, яка становить внутрішньовідомчу службову кореспонденцію - цей лист є листуванням в рамках «відомства», тобто не був адресований іншій юридичній або фізичній особі; він був пов`язана з процесам прийняття рішень та передував ухваленню рішення - був підставою для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача. Отже, на думку відповідача, лист від 29.06.2022 №0800-0305- 5/26391є внутрішнім листуванням, що становлять внутрішньовідомчу службову кореспонденцію, а тому віднесений до службової інформації з обмеженим доступом. На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

19.03.2024 від позивача суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив (вх. №12829), у якій додатково зазначає, що у своєму зверненні просив надати детальний розрахунок свого довічного грошового утримання при наявності стажу на посаді судді 34 розмір, чому довічного грошового утримання становить саме 50% та надати копію листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 29.06.2022 №0800-0305-5/26, на підставі якого рішенням №38 від 06.07.2022 йому було здійснено перерахунок довічного грошового утримання в розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди, проте у відповіді відповідача зазначено про те, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі № 280/6238/21 не було зобов`язань щодо обчислення відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому перерахунок здійснено відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді. Просить врахувати суд те, що ані позивачу, ані суду так і не надається детальний розрахунок розміру довічного грошового утримання, який визначений відповідачем у розмірі 50% суддівської винагороди, чому саме 50 % та чому не враховується стаж на посаді судді 34 роки. Не надавалося такого розрахунку та відповіді і раніше, як про те заявляє відповідач, як і не визначалося про те, що звернення позивача залишено без розгляду через попередні звернення. Щодо твердження відповідача про те, що лист ГУ ПФУ в Запорізькій області від 29.06.2022 №0800-0305-5/26 відноситься та є внутрішнім листуванням, а тому віднесений до службової інформації з обмеженим доступом підкреслює, що віднесення згаданого листа до інформації з обмеженим доступом та до службової інформації лише через те, що цей лист є внутрішнім листуванням суперечить вимогам п. 1-3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та висновкам Верховного суду у постанові від 25.02.2021 по справі № 160/9274/18. Просить адміністративний позов задовольнити.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України від «Про судоустрій і статус суддів» та перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №280/9470/20, яке набрала законної сили 22.07.2021 відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду, позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі №280/6238/21, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2022, позов ОСОБА_1 задоволений частково: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо не здійснення з 01.01.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Апеляційного суду Запорізької області №01/51/21 від 15.06.2021; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити з 01.01.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Апеляційного суду Запорізької області №01/51/21 від 15.06.2021, з урахуванням фактично виплачених сум, та здійснити компенсацію втрати частини доходів на час виплати перерахунку відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III.

Рішенням ГУ ПФУ №38 від 06.07.2022 позивачу було здійснено перерахунок довічного грошового утримання з 01.01.2020 на підставі довідки Апеляційного суду Запорізької області №01/51/21 від 15.06.2021 в розмірі 50% від суддівської винагороди.

05.01.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області через веб-портал зі зверненням № ВЕБ-08001-Ф-С-24-002840, в якому просив надати на його електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 лист ГУ ПФУ в Запорізькій області від 29.06.2022 0800-0305-5/26, на підставі якого рішенням 38 від 06.07.2022 йому було здійснено перерахунок довічного грошового утримання в розмірі 50% від суддівської винагороди та надати детальний розрахунок, з яких мотивів ГУ ПФУ виходило, що розмір грошового утримання становить саме 50 % від суддівської винагороди при наявності у нього стажу, як це було визначено рішеннями судів, на посаді судді 34 роки. При цьому, у відповідній графі позивачем вказано, що відповідь просить надати поштою на зареєстроване місце проживання.

Звернення позивача було розглянуто в рамках Закону України «Про звернення громадян» та листом від 02.02.2024 №1968-342/П-02/8-0800/24 було надано відповідь, в якій зазначені, крім іншого, підстави перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі № 280/6238/21, а саме було зазначено, що перерахунок здійснено відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 у розмірі 50% суддівської винагороди судді, оскільки в рішенні суду не було зобов`язань щодо обчислення відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вказано також, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №280/9470/20 з 19.02.2020 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розраховано виходячи з 78% суддівської винагороди. До того ж було зазначено, що запитуваний позивачем лист Головного управління від 29.06.2022 №0800-0305- 5/26391 є внутрішнім листуванням.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у подальшому неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Запорізькій області з питання виплати йому довічного грошового утримання судді у відставці.

Так, 02.02.2024 позивач звернувся через електронний кабінет до ГУ ПФУ в Запорізькій області із скаргою №ВЕБ-08001-Ф-С-24-019184, в якій зазначив, зокрема про те, що так і не отримав відповідь, чому при наявності стажу на посаді судді 34 розмір довічного грошового утримання становить 50 % та не отримав копію листа від 29.06.2022 0800-0305-5/26, хоча ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на яку посилається ГУ ПФУ визначає, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді. Чому при перерахунку довічного грошового утримання не враховано, що його стаж 34 роки перевищує 20 років на 14 років, отже має становити 78%? Чому управлінням проігноровані вимоги Закону щодо збільшення на 2% грошового утримання судді за кожен рік, що перевищує 20 років? Крім того, зауважено, що Рішення про перерахунок мого довічного грошового утримання був здійсненний на підставі листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 29.06.2022 0800-0305-5/26, отже цей лист не є секретним та оскільки був підставою для перерахунку довічного грошового утримання позивача, відповідно до Закону про інформацію останній має право отримати його копію. З огляду на викладене позивач просив направити на його поштову та електронну адресу копію листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 29.06.2022 0800-0305-5/26, на підставі якого був здійснений перерахунок його довічного грошового утримання та надати інформацію чи враховувався при перерахунку його довічного грошового утримання стаж судді 34 роки, визначений судовими рішення». У відповідній графі позивачем вказано, що відповідь просить надати поштою на зареєстроване місце проживання.

На звернення позивача, відповідач листом №2309-2173/П-02/8-0800/24 від 09.02.2024 надав відповідь, в якій повідомив, що детальні роз`яснення з приводу зазначених питань у зверненнях позивача, надавались листами від 02.02.2024 №1968-342/П-02/8-8000/24 та від 31.10.2022 №11799-10653/П-02/8-0800/22. З посиланням на ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII з урахуванням вимог розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, вказано, що передбачено порядок подання документів для перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям та затверджено форму заяви про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (Додаток 1 Постанови №3-1). На сьогодні позивач звернувся до Головного управління в рамках Закону України «Про звернення громадян». До відповіді долучено Рішення ГУ ПФУ №38 від 06.07.2022 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі №280/6238/21, яке містить детальний розрахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Вважаючи відповіді відповідача від 02.02.2024 №1968-342/11-02/8-0800/24, від 09.02.2024 №2308-173/П-02/8-0800/24 та бездіяльність щодо розгляду звернень позивача від 05.01.2024 номер звернення ВЕБ-08001-Ф-С-24-002840 та від 03.02.2024 з номером звернення ВЕБ-08001-Ф-С-24-019184 протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).

Цей Закон також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вказані конституційні положення, а також положення Закону № 393/96-ВР містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Правова процедура ("fair procedure" - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, та встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною 1 статті 5 цього Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (частина 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР).

При цьому, частинами 3, 4 статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 800/580/17.

За змістом частини 1, 3, 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

За приписами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно із статтею 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За приписами частини 1, 2 статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).

Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі № 813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

З матеріалів справи вбачається, що звернення позивача від 05.01.2024 та 02.02.2024 були повно та всебічно розглянуто відповідачем в рамках Закону № 393/96-ВР та листами №1968-342/П-02/8-0800/24 від 02.02.2024 та №2309-2173/П-02/8-0800/24 від 09.02.2024 було надано відповіді, в яких надано роз`яснення стосовно викладених у зверненні питань.

До того ж, до відповіді долучено Рішенням №38 від 06.07.2022 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі № 280/6238/21, яке містить детальний розрахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Таким чином, суд вважає, що у даному випадку відсутня бездіяльність відповідача, оскільки звернення позивача розглянуті у строк, встановлений частиною 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР», та позивачу надано відповідь на питання, порушені у зверненнях, роз`яснено порядок оскарження рішення за результатами розгляду заяви.

При цьому, не згода позивача з відповідями відповідача не свідчить про те, що відповідачем не надано відповідь на звернення.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем вимог пунктів 1-3 частини 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суд вказує на таке.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VІ, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону № 2939-VІ, розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону № 2939-VІ встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Положеннями статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Відповідно до частини 5 статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Частина 1 статті 20 Закону № 2939-VI зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Позивач в позовній заяві стверджує, що не надавши копію листа від 29.06.2022 №0800-0305-5/26, на підставі якого рішенням №38 від 06.07.2022 йому було здійснено перерахунок довічного грошового утримання в розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди, ГУ ПФУ в Запорізькій області порушено вимоги пунктів 1-3 частини 2 статті 6 Закону № 2939-VІ.

У контексті обставин цієї справи суд звертає увагу на те, що необхідною передумовою для вирішення спірних правовідносин є диференціація звернень, поданих у порядку Закону № 393/96-ВР та Закону № 2939-VI.

Закон № 393/96-ВР передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Закон № 2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Особливістю цього Закону є те, що він передбачає два види інформаційних відносин, на які його положення не поширюються: відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій та відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (частина 2 статті 2 Закону №2939-VI).

Варто підкреслити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону №393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

Як запит на інформацію розуміють прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону № 2939-VI). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами опрацювання та аналізу звернень позивача від 05.01.2024 та 02.02.2024 відповідач встановив, що вони за своїм змістом є зверненнями громадянина відповідно до Закону №393/96-ВР, оскільки питання, порушені у вказаному запиті, стосуються питань пенсійного забезпечення позивача, а тому розглянув їх у порядку, передбаченому Законом № 393/96-ВР, про що повідомив позивача.

При цьому, судом враховано, що позивач щодо такого порядку розгляду його звернень не заперечує та не зазначає, що його звернення по суті є запитами про надання публічної інформації.

Також, за цих обставин, суд не приймає до уваги доводи позивача, наведені в поданій відповіді на відзив, щодо порушення відповідачем вимог Закону № 2939-VI.

Водночас, судом також встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2023 у справі №280/190/23, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023, у задоволені позову ОСОБА_1 , зокрема щодо визнання протиправним рішення від 06.07.2022 №38, за яким йому зроблений перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з компенсацією втрат частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати за Довідкою Апеляційного суду Запорізької області №01/51/21 від 15.06.2021 з 01.01.2020, протокол розрахунок заборгованості за період з 01.01.2020 по 29.02.2020, здійснений на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі № 280/6238/21, виходячи із розрахунку загального процента розрахунку пенсії (довічного грошового утримання судді у відставці) в розмірі 50% від заробітку; щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за довідкою Запорізького апеляційного суду від 15.06.2021 за № 01/51/21 з 01.01.2020 в розмірі 78% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та без оподаткування, відмовлено.

Так, щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у липні 2022 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі № 280/6238/21 судами встановлено наступне.

Так, у липні 2022 року, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі № 280/6238/21, ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2020 та помилково встановлено на серпень 2022 розмір щомісячного довічного грошового утримання 50%. У зв`язку з тим, що Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, на час здійснення фіксації виплати на серпень 2022 року, не було надано дозволу на макетну обробку електронної пенсійної справи (далі - ЕПС) ОСОБА_1 у розмірі 78% (з 19.02.2022, на виконання Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі № 280/9470/20) виплата щомісячного довічного грошового утримання була здійсненна у розмірі 50%. Після отримання дозволу на макетну обробку ЕПС ОСОБА_1 , у серпні 2022 року щомісячне довічне грошове утримання було перераховане у розмірі 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Доплати за серпень була здійснена у наступному виплатному періоді відповідно до чинного законодавства.

Згідно з листом відповідача від 31.08.2022 відповідачем у липні 2022 року при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 по справі № 280/6238/21 ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2020 та помилково встановлено на серпень 2022 розмір щомісячного довічного грошового утримання 50%, оскільки технічно неможливо було здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з встановленням 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. У зв`язку з тим, що Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України, на час здійснення фіксації виплати на серпень 2022 року, не було надано дозволу відповідачу на макетну обробку електронної пенсійної справи ОСОБА_1 у розмірі 78% (з 19.02.2020, на виконання Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №280/9470/20) виплата щомісячного довічного грошового утримання була здійсненна у розмірі 50%.

Після отримання дозволу на макетну обробку ЕПС ОСОБА_1 , у серпні 2022 року щомісячне довічне грошове утримання було перераховане у розмірі 78% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Доплата за серпень була здійснена у наступному виплатному періоді відповідно до чинного законодавства. Тобто, внаслідок зроблених відповідачем у липні та серпні 2022 року перерахунків, позивачу було зроблено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки Апеляційного суду Запорізької області №01/51/21 від 15.06.2021 за період з 01.01.2020 по 18.02.2020 року виходячи з 50% розміру суддівської винагороди працюючого судді та за період з 19.02.2020 у розмірі 78% розміру суддівської винагороди працюючого судді, що відповідає вищенаведеним правовим висновкам суду та висновкам суду, наведеним у рішеннях суду що набрали законної сили по справам № 280/6238/21 та №280/9470/20 щодо належного розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Тобто, правомірність та обґрунтованість рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 06.07.2022 № 38, за яким на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі № 280/6238/21 позивачу зроблений перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з компенсацією втрат частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати за Довідкою Апеляційного суду Запорізької області №01/51/21 від 15.06.2021 з 01.01.2020, була предметом дослідження в адміністративній справі №280/190/23 та встановлена рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.07.2019, яке набрало законної сили.

Суд зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 78 КАС України).

Отже, встановлені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2023 та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі №280/190/23 обставини здійснення позивачу перерахунку довічного грошового утримання в розмірі 50% від суддівської винагороди не підлягають дослідженню судом у межах даної справи, оскільки ухвалюючи рішення у справі №280/190/23, суди вже надали оцінку рішенню ГУ ПФУ в Запорізькій області про перерахунок позивачу довічного грошового утримання.

Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що посилання позивача на те, що при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідачем було змінено його стаж роботи на посаді судді, розрахований та встановлений судом при призначенні довічного грошового утримання та відповідно до встановленого стажу відповідачем було змінено на свій розсуд відсотки, є хибними.

Виходячи з того, що відповіді на звернення позивача були надані відповідачем, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправним рішення відповідача та бездіяльності, оскільки не згода позивача з відповідями відповідача не свідчить про те, що відповідачем не надано відповідь на звернення, допущена бездіяльність та порушені вимоги Закону №393/96-ВР.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання протиправними рішень та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак