Справа № 597/2246/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

Справа № 597/2246/23

23 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чепенюк О.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товстенської селищної ради про визнання рішення селищної ради дійсним, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до Товстенської селищної ради, у якому просили:

визнати рішення сесії Товстенської селищної ради від 28.02.1996 №24/5 дійсним у виділенні 5 (п`яти) гектарів земельної ділянки ОСОБА_1 ;

зобов`язати Товстенську селищну раду довести до відома в натурі межі земельної ділянки площею 5 (п`ять) гектарів для розроблення технічної документації;

визнати протиправним та скасувати рішення від 19.05.2013 № 813 Про вилучення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідачем подано відзив на позовну заяву. У подальшому 08.03.2024 проводився повторний автоматизований розподіл адміністративної справи у зв`язку з відставкою судді, у провадженні якого перебувала справа.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 14.03.2024 справу за цим позовом передано на розгляд Тернопільського окружного адміністративного суду.

04.04.2024 матеріали справи надійшли до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ознайомившись з матеріалами адміністративної справи, судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Зважаючи на недоліки позовної заяви, які були встановлені судом, ухвалою суду від 09.04.2024 позовну заяву на підставі частини тринадцятої статті 171 КАС України залишено без руху, позивачам надано п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду:

нової редакції позовної заяви, у якій зазначити позовні вимоги з урахуванням статті 5 КАС України та вказівкою на порушення прав кожного з позивачів оскаржуваним рішенням, а також зазначити, номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

копії оскаржуваного рішення Товстенської селищної ради від 19.05.2013 № 813 Про вилучення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства з доказами ознайомлення з ним;

заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин пропуску цього строку;

документа про сплату судового збору кожним з позивачів у розмірі та за реквізитами, вказаними в ухвалі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху була надіслана позивачам рекомендованим поштовим відправленням та вручена 12.04.2024. Відтак строк для усунення недоліків позовної заяви сплинув 17.04.2024.

16.04.2024 позивачами подано до суду (здано на пошту) заяву про поновлення та продовження процесуальних строків, клопотання про звільнення від сплати судового збору, нову редакцію позовної заяви з доданими документами.

Суд зауважує, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 09.04.2024 позивачам роз`яснено, що зміст позовних вимог має формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна зазначити рішення (дію чи бездіяльність) суб`єкта владних повноважень, які порушили її права, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права, оскільки це визначатиме предмет доказування у справі.

Було звернуто увагу, що позовні вимоги позивачів не відповідають приписам процесуального закону, відтак позивачам необхідно визначитися з предметом позову та врахувати вимоги статті 5 КАС України, яка визначає способи судового захисту у разі порушення прав, свобод та законних інтересів особи рішенням суб`єкта владних повноважень. Також позивачі повинні були зазначити, які саме права кожного з них порушені оскаржуваним рішенням і навести обґрунтування порушення оскаржуваним рішенням інтересів кожного з позивачів.

Однак, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 09.04.2024 позивачами подано позовну заяву практично аналогічного змісту, що й первинний позов, із тими ж самими позовними вимогами, сформульованими без урахування статті 5 КАС України та без належного обґрунтування порушення прав та інтересів кожного з позивачів оскаржуваним рішенням. У новій редакції позовної заяви на виконання вимог ухвали суду зазначено лише номери засобів зв`язку позивачів та адресу електронної пошти відповідача. Також надано копію рішення Товстенської селищної ради від 19.05.2013 № 813 Про вилучення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Що стосується недотримання позивачами строку звернення до суду щодо оскарження вказаного рішення, то позивачами подано заяву про поновлення та продовження процесуальних строків, у якій вказано, що відповідачем незаконно вилучено земельні ділянки зі зміною цільового призначення. Позивачі звертались до селищної ради з метою вирішення цього питання, однак проблема не вирішувалась, відтак змушені звернутись до суду з цим позовом. Просять поновити строк звернення до суду.

Вирішуючи питання чи є причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даними позовними вимогами поважними, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскаржуване рішення від 19.05.2013 № 813 Товстенською селищною радою прийнято задовго до звернення до суду, по спливу більше десяти років (позов здано до суду 20.12.2023). Позивачі пропустили строк звернення до суду з цим позовом щодо оскарження вказаного рішення.

Будь-яких причин, які можна визнати поважними та об`єктивними причинами пропуску строку звернення до суду з цими позовними вимогами, позивачами у поданій заяві не наведено, а за матеріалами справи не встановлено.

При цьому висновки Заліщицького районного суду Тернопільської області, викладені в ухвалі про відкриття провадження у цій справі від 20.12.2023 про дотримання строку звернення до суду, є передчасними.

Позивачі у позовній заяві вказують про вилучення земельних ділянок згідно з оскаржуваним рішенням від 19.05.2013 № 813 під селищне кладовище, у 2017 році приймалося рішення про виділення земельної ділянки та розроблення проектної документації, про продаж права оренди на земельних торгах на частину земельних ділянок. У позові згадується про судове рішення від 17.11.2011, проте не наведено жодної додаткової інформації про нього. Наведений зміст позову вказує, що позивачі достеменно задовго до звернення до суду з цим позовом знали про прийняте селищною радою рішення 19.05.2013 № 813, проте позивачі ні у позові, ні у поданій заяві про поновлення строку звернення до суду не вказують відповідних дат, коли саме дізналися про оскаржуване рішення та чим зумовлено такий значний строк пропуску строку звернення до суду з цією позовною заявою, які причини пропуску такого строку.

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами; чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Позивачі у встановлений законодавством строк до суду не звернулися, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивачів та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надали.

Що стосується відсутності доказів сплати судового збору, то позивачами на усунення вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху подано клопотання, у якому позивачі покликаються на положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" та просять звільнити від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

Вирішуючи питання наявності підстав для звільнення позивачів від сплати судового збору, суд виходить з наступного.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, згідно з частинами першою, другою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Положеннями вказаної статті встановлений виключний перелік умов, за яким позивачу може бути відстрочено чи розстрочено сплату судового збору, зменшено або звільнено від його сплати. Єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести обставини неможливості сплати судового збору. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивачами не надано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання та того, що майновий стан позивачів перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Щодо покликання на пункт 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", то суд зазначає, що за змістом пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. У даному ж випадку позов стосується захисту прав позивачів у сфері земельних правовідносин.

Таким чином, позивачі не подали жодних доказів в обґрунтування наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.

При цьому нормою статті 133 КАС України передбачено право суду, а не обов`язок вчиняти певні дії щодо звільнення від сплати судового збору. Відтак клопотання позивачів задоволенню не підлягає.

Отже, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачами у строк, установлений судом, не виконані. Позовну заяву необхідно залишити без розгляду з таких мотивів та підстав.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (частина п`ятнадцята статті 171 КАС України).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Таким чином, оскільки позивачі у встановлений судом строк не усунули недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 09.04.2024, тому вказану позовну заяву необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 171, 240, 248, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивачів про поновлення строку звернення до суду відмовити.

У задоволенні клопотання позивачів про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товстенської селищної ради про визнання рішення селищної ради дійсним, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Копію ухвали про залишення позову без розгляду надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Чепенюк О.В.