Справа № 240/3939/21
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3939/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко А.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

18 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (за вх.№36228/21) просив:

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2021 "по особовому складу" №8-РС в частині звільнення солдата ОСОБА_1 на підставі пункту "ж" ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу";

-визнати протиправним та скасувати п.16 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2021 №17 в частині виключення солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

-поновити солдата ОСОБА_1 сапера інженерно-саперного взводу 1 десантно-штурмового батальйону, з 28.01.2021;

-стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 28.01.2021 по день винесення судом рішення про поновлення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року позов задоволено частково:

-визнано протиправним та скасовано наказ командира НОМЕР_2 Окремої десантно-штурмової бригади (по особовому складу) від 25.01.2021 №8-РС в частині звільнення солдата ОСОБА_1 на підставі підпункту "ж" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу" та п.16 наказу (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2021 №17 в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 .

-поновлено ОСОБА_1 на військовій службі з включенням його до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, на посаді сапера інженерно-саперного взводу 1 десантно-штурмового батальйону, з 28 січня 2021 року;

-стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 січня 2021 року по 21 листопада 2023 року, у сумі розміром 348790 (триста сорок вісім тисяч сімсот дев`яносто) грн 12 (дванадцять) коп, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та т.в.о. командиром військової частини НОМЕР_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського (старшинського) складу.

Відповідно до записів в службовій картці солдата ОСОБА_1 , в період проходження військової служби позивача тричі притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме:

-"догана" від 27.04.2020 за невиконання посадових обов`язків;

-"сувора догана" від 22.04.2020 за вживання алкогольних напоїв;

-"сувора догана" від 08.04.2020 за необережне поводження зі зброєю, яка скасована наказом командира військової частини НОМЕР_4 №380 від 14.08.2020.

Наказом командира НОМЕР_2 окремої десантно-штурмової бригади від 25 січня 2021 року №8-РС (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за пп. "ж" п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 січня 2021 року №17 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , сапера інженерно-саперного взводу 1 десантно-штурмового батальйону, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27.01.2021.

Не погоджуючись з вищезазначеними наказами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII, одним із видів військової служби є військова служба за контрактом.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до пунктів 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут) військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Пунктом 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктом 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (пункт 84 Дисциплінарного статуту).

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

На підставі пункту 15 Положення з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються, зокрема, контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Згідно з абзацом 4 пункту 34 Положення контракт припиняється розривається у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 228-1 Положення звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем здійснюється в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів у сукупності притягувався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни в Міністерстві оборони України, чи після попередження військовослужбовця про неповну службову відповідність він не виправив своєї поведінки і це стягнення не відіграло своєї ролі, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.

Пунктом 238 Положення передбачено, що наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що військовослужбовця може бути звільнено лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання ним своїх обов`язків, визначених контрактом або за порушення дисципліни. У розумінні зазначеного спеціального законодавства з питань проходження військової служби під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою у постановах Верховного Суду від 09.07.2020 №806/3027/17, від 20.12.2019 № 813/505/17 та від 25.01.2024 №460/13859/21.

Так, судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної відповідальності:

-"догана" від 27.04.2020 за невиконання посадових обов`язків;

-"сувора догана" від 22.04.2020 за вживання алкогольних напоїв;

-"сувора догана" від 08.04.2020.

Однак, наказом командира військової частини НОМЕР_4 №380 від 14.08.2020 "сувора догана" від 08.04.2020 за необережне поводження зі зброєю, скасована а рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 у справі №240/5534/22, залишеним без змін постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2023, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 27.04.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності догана "за невиконання службових обов`язків".

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, на момент розгляду даної справи, дисциплінарні стягнення від 08.04.2020 та від 27.04.2020 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, які разом зі стягненням від 22.04.2020 у своїй сукупності стали підставою звільнення, скасовані.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинність та наявність лише одного стягнення (сувора догана від 22.04.2020) виключає поняття «систематичності», що у свою чергу трактується як два та більше.

Стосовно посилання відповідача на те, що позивача протягом 12 місяців двічі притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме: 22 квітня 2020 року Чаплинським районним судом Херсонської області ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та 20 січня 2021 року Богунським районним судом міста Житомир визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, колегія суддів звертає увагу, що постановою Богунського районного суду міста Житомир від 20.01.2021 у справі №295/15530/20 позивача звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, тоді як пунктом 228-1 Положення визначено, що звільнення з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем здійснюється в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладення контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів у сукупності притягувався до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача в тій частині, що вживання алкогольних напоїв, невиконання посадових обов`язків та необережне поводження зі зброєю є недотриманням військової дисципліни, яка полягає у бездоганному і неухильному додержанні військовослужбовцем порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

В той же час, в рамках розгляду даної справи, не розглядається конкретно питання дотримання ОСОБА_1 військової дисципліни, а наявність сукупності притягнення останнього до відповідальності.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що самим же командиром в/ч НОМЕР_5 достроково знято з позивача "сувору догану" від 08.04.2020.

Крім того, як свідчать відомості ЄДРСР, військовою частиною не вживалися заходи щодо касаційного оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2023 у справі №240/5534/22, якою залишено в силі рішення суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 27.04.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності догана "за невиконання службових обов`язків", солдата ОСОБА_1 , а також щодо апеляційного оскарження постанови Богунського районного суду міста Житомир від 20.01.2021 у справі №295/15530/20, якою позивача звільнено від адміністративної відповідальності.

Не оскаржувалась відповідачем і ухвала від 08 липня 2022 року про зупинення провадження у справі №240/3939/21, внаслідок прийняття якої період стягнення за час вимушеного прогулу значно збільшився, та в загальному склав 1028 днів.

Що стосується суми стягнення, то остання не входить до предмету оскарження, а відтак правова оцінка рішенню суду першої інстанції в цій частині, виходячи із норм ч.1 ст.308 КАС України, не надається.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.