Справа № 160/10115/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Букіна Л.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2024 року №137 «Про втрату матеріальних засобів в службах логістики та покарання винних» та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2024 року №148 «Про внесення змін до наказу від 26.02.2024 року №137», зобов`язання виплатити утримані кошти.
Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 1, 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2024 року №137 «Про втрату матеріальних засобів в службах логістики та покарання винних» (зі змінами, внесеними наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2024 року №148 «Про внесення змін до наказу від 26.02.2024 року №137»).
Розглянувши заяву про забезпечення позову у порядку, визначеному частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з такого.
Згідно зі статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є визначені законом підстави для забезпечення позову, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності відповідних підстав, покладається саме на позивача.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення позову. Такі підстави є самостійними та не залежать одна від одної.
Водночас, звертаючись до суду із заявою щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати підстави звернення із такою заявою, а також надати відповідні докази в підтвердження наведених у заяві аргументів.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до значно більших ускладнень, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Відтак, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.
Згідно з Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Слід наголосити на тому, що при вирішенні питання про забезпечення позову особливого дослідження потребують підстави забезпечення позову, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є підтвердження тих обставин, на які посилається заявник, шляхом надання доказів.
Судом встановлено, що згідно підпункту пунктів 1, 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2024 року №137 «Про втрату матеріальних засобів в службах логістики та покарання винних» (зі змінами, внесеними наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2024 року №148 «Про внесення змін до наказу від 26.02.2024 року №137») позивача притягнуто до матеріальної відповідальності та наказано стягнути з грошового забезпечення позивача 553 969,83 грн шляхом щомісячного відрахування в розмірі 20 відсотків від грошового забезпечення.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення (частина 1 статті 13 вищевказаного Закону).
Отже, оскаржені накази в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності є самостійними, законодавчо визначеними підставами для проведення стягнення спірної суми завданих збитків з щомісячного грошового забезпечення позивача.
При цьому, судом враховано, що зазначені накази в частині притягнення до матеріальної відповідальності є предметом оскарження у цій справі, тоді як подання позову не зупиняють їх дію та не є перешкодою для подальшого виконання.
За цих обставин суд доходить висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та/або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення позову.
Таким чином, встановлені судом обставини дають підстави для висновку про наявність небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та можливість виникнення ситуації, при якій захист та/або відновлення прав позивача у разі задоволення позову буде ускладненим.
Також суд враховує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що намір позивача захистити свої права та інтереси в суді залишиться нереалізованим у випадку утримання з грошового забезпечення позивача усієї суми або її частини, а також може зумовити виникнення інших спорів між сторонами і для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль шляхом ініціювання нових судових процесів.
З огляду на викладене наявні підстави для забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 1, 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2024 року №137 «Про втрату матеріальних засобів в службах логістики та покарання винних» (зі змінами, внесеними наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2024 року №148 «Про внесення змін до наказу від 26.02.2024 року №137»), а саме щодо утримування грошових коштів в розмірі 20 відсотків з грошового забезпечення командира механізованої роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Зупинити дію пунктів 1, 10 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2024 року №137 «Про втрату матеріальних засобів в службах логістики та покарання винних» (зі змінами, внесеними наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2024 року №148 «Про внесення змін до наказу від 26.02.2024 року №137»), а саме щодо утримування грошових коштів в розмірі 20 відсотків з грошового забезпечення командира механізованої роти Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 до набрання законної сили рішення суду у цій справі.
Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ).
Відповідач: Військова частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Л.Є. Букіна