Справа № 140/401/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/401/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Клочко А.С.,

представника позивача Світлицької З.О.,

представника третьої особи Терещук О.В.,

розглядаючи у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною бездіяльності щодо нерозгляду заяви від 31 жовтня 2023 року та неприйняття рішення за результатами розгляду цієї заяви; зобов`язання прийняти рішення про перегляд та скасування рішення, оформленого пунктом 19 протоколу засідання житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28 січня 2006 року №55 зі змінами, затвердженими пунктом 2 протоколу від 20 лютого 2006 року №58, в частині зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку, а також прийняти рішення про взяття ОСОБА_2 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, із зазначенням дати зарахування з первинної дати постановлення на облік відповідно до наявних документів в обліковій справі військовослужбовця ОСОБА_3 та членів його сім`ї, затвердити рішення житлової комісії командиром ІНФОРМАЦІЯ_4 та оголосити в наказі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.62).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року залучено до участі у справі як тертю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир (далі КЕВ міста Володимир) (а.с.91).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року клопотання ІНФОРМАЦІЯ_4 про залишення позовної заяви без розгляду повернуто заявнику без розгляду (а.с.125-126).

Від позивача до суду надійшла заява про зміну предмета позову: про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо нерозгляду заяви від 31 жовтня 2023 року та неприйняття рішення за результатами розгляду цієї заяви; зобов`язання прийняти рішення про перегляд та скасування рішення, оформленого пунктом 19 протоколу засідання житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28 січня 2006 року №55 зі змінами, затвердженими пунктом 2 протоколу від 20 лютого 2006 року №58, в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, прийняти рішення про взяття ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, із зазначенням дати зарахування з первинної дати постановлення на облік ОСОБА_3 , членом сім`ї якого є ОСОБА_1 , а саме з 03 березня 1995 року, затвердити рішення житлової комісії командиром ІНФОРМАЦІЯ_4 та оголосити в наказі; визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 (правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_2 ), викладене у пункті 1 протоколу від 13 березня 2006 року №60 (а.с.134-140).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову; у справі призначено підготовче засідання на 14:30 07 березня 2024 року (а.с.144-145).

Ухвалою суду від 07 березня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено на тридцять днів строк підготовчого провадження; у підготовчому засідання оголошено перерву до 14:30 27 березня 2024 року для надання суду третьою особою додаткових доказів (облікової справи).

19 березня 2024 року від третьої особи до суду надійшла заява (клопотання) про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про зобов`язання прийняти рішення про перегляд та скасування рішення, оформленого пунктом 19 протоколу засідання житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28 січня 2006 року №55 зі змінами, затвердженими пунктом 2 протоколу від 20 лютого 2006 року №58, в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, прийняти рішення про взяття ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, із зазначенням дати зарахування з первинної дати постановлення на облік ОСОБА_3 , членом сім`ї якого є ОСОБА_1 , а саме з 03 березня 1995 року, затвердити рішення житлової комісії командиром ІНФОРМАЦІЯ_4 та оголосити в наказі; визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , викладене у пункту 1 протоколу від 13 березня 2006 року №60 (а.с.185-187). Третя особа у клопотанні зазначила, що зняття позивача з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, відбулось 18 років тому - ще у 2006 році. Позивач тривалий час не вчиняла дій для поновлення на обліку, а у 2022 році у провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебувала справа №159/13/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача КЕВ м. Володимир-Волинський про визнання дій незаконними та поновлення у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Ухвалою суду від 01 серпня 2022 року провадження у справі було закрите за клопотання сторони позивача через юрисдикцію спору. Позивач більш як через півтора року звернулася до суду із позовом з тих самих правовідносин, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого нормами статті 122 КАС України; про поновлення пропущеного строку звернення до суду заяву не подала та не довела поважність причин його пропуску.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 14:30 11 квітня 2024 року (для надання представником позивача додаткових пояснень з питання, яке виникло при розгляді справи).

09 квітня 2024 року від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду із позовом (а.с.210-216), зокрема, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , викладеного у пункту 1 протоколу від 13 березня 2006 року №60 щодо зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 . Водночас в частині позовних вимог зобов`язального характеру представник позивача зауважувала, що такі вимоги виникли з інших правовідносин, аніж у справі №159/13/22, бо пов`язані з бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо нерозгляду і незадоволення заяви ОСОБА_1 від 31 жовтня 2023 року.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази з порушеного питання щодо строку звернення до суду із позовом (з урахуванням зміни предмета позову), суд дійшов таких висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (стаття 5 цього Кодексу).

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Для цього позивач як особа, зацікавлена у поданні позову, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Право на судовий захист не є абсолютним. Законодавством встановлені вимоги, зокрема, щодо необхідності дотримання особою, яка звертається до суду за захистом прав, свобод та інтересів, відповідних строків.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №640/25034/19, день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом 10 січня 2024 року. При цьому вже після відкриття провадження у справі представник позивача ОСОБА_4 21 лютого 2024 року подала заяву про зміну предмета позову шляхом доповнення новими позовними вимогами, зокрема, про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , викладеного у пункті 1 протоколу від 13 березня 2006 року №60.

Представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду (а.с.210-216) стверджує, що про існування рішення, викладеного у протоколі від 13 березня 2006 року №60 про зняття з обліку ОСОБА_2 , остання дізналася тільки у зв`язку з отриманням відзиву на позовну заяву 19 лютого 2024 року адвокатом Світлицькою З.О. засобами поштового зв`язку у справі №140/401/24. До цього часу ОСОБА_1 не знала про існування цього протоколу і не могла знати, бо не була присутня під час прийняття оспорюваного рішення, яке їй не надсилалось. ОСОБА_1 було відомо лише, що ордер на квартиру АДРЕСА_1 її сину ОСОБА_3 видано на три особи, а не на чотири, які всі разом перебували на квартирному обліку, тож вона розраховувала, що могла залишатися на квартирному обліку до отримання нею житла. Лише у 2021 році після звернення за правничою допомогою адвоката позивач отримала копії витягу з протоколів засідання житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28 січня 2006 року №55 та від 20 лютого 2006 року №58 про зняття її з квартирного обліку, що зумовило її звернення 15 квітня 2021 року до відповідача із заявою про поновлення на квартирному обліку, а потім - звернення до Ковельського міськрайонного суду Волинської області за вирішенням спору про поновлення на квартирному обліку (справа №159/13/22). Про існування протоколу від 13 березня 2006 року №60 під час розгляду справи №159/13/22 позивачу не було відомо, жодна із сторін його суду не надавала.

Перевіряючи ці доводи, суд виходить із того, що у справі дійсно відсутні докази про те, що ОСОБА_1 була присутня на засіданні житлової комісії 13 березня 2006 року, як і те, що протокол №60 від цієї дати після прийняття рішення стосовно останньої був їй надісланий (вручений).

Однак матеріали справи містять докази надіслання ОСОБА_1 поштою протоколу від 13 березня 2006 року №60 разом із письмовими поясненнями третьої особи 08 липня 2022 року у справі №159/13/22 з тим же суб`єктним складом, що і розглядувана (предмет спору оскарження дій ІНФОРМАЦІЯ_4 та поновлення у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов) (а.с.227-229). Зазначені документи зареєстровані Ковельським міськрайонним судом Волинської області (вх. №7848/22 від 11 липня 2022 року) (а.с.235-239).

Отже, наведене спростовує доводи представника позивача про те, що ОСОБА_2 не знала про прийняте рішення згідно з протоколом від 13 березня 2006 року №60 до 19 лютого 2024 року.

Суд критично ставиться до заперечень представника позивача про те, що ОСОБА_2 не отримувала надісланий разом із поясненнями третьої особи протокол від 13 березня 2006 року №60.

Суд також зауважує, що участь у справі №159/13/22 позивач брала через представника, який був присутній і у судовому засіданні 01 серпня 2022 року, що видно зі змісту ухвали суду. Позивач (представник позивача) як сторона у справі мали б проявляти належну зацікавленість до стану справи, знайомитися з матеріалами справи (спірне рішення на той час було приєднане до матеріалів судової справи №159/13/22).

З огляду на встановлені обставини наявні підстави для висновку про пропуск строку звернення до суду з позовом при оскарженні рішення житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , викладеного у пункті 1 протоколу від 13 березня 2006 року №60 щодо зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 . Тож розпочатий у липні 2022 року строк закінчив свій перебіг у січні 2023 року.

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача обґрунтовує поважність причин пропуску строку такими обставинами: 1) періодичне перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні, постійне лікування амбулаторно (перенесла гострий мозковий інсульт за ішемічним типом, а також хворіє на гіпертонічну хворобу ІІІ стадії, згідно з випискою від 06 березня 2006 року потребує догляду): лікувалася стаціонарно з 12 травня 2023 року по 22 травня 2023 року, з 22 червня 2023 року по 07 липня 2023 року; звернення до лікаря 06 лютого 2022 року, 29 липня 2022 року, 26 жовтня 2022 року, 28 грудня 2022 року. Крім того, згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №376 Комунального підприємства «Волинська обласна лікарня «Хоспіс» м. Ковель» Волинської обласної ради ОСОБА_1 потребує стороннього догляду; 2) для отримання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 потрібна була допомога, яку їй зміг лише частково забезпечити син ОСОБА_3 , який перебуває в зоні ведення бойових дій (мобілізований з 26 лютого 2022 року); 3) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач та її родичі у 2021 - 2022 роках та до 30 червня 2023 року мали правомірні очікування, що оскільки ОСОБА_1 є особою похилого віку та за станом здоров`я строк звернення до суду підлягає поновленню відповідно до пункту 3 «Прикінцеві положення» КАС України.

Надаючи оцінку таким доводам, суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

Так Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо (постанова від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20).

У постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Верховний Суд у постановах від 10 січня 2024 року у справі №420/1782/23, від 13 лютого 2024 року у справі №140/9165/23 вказав, що при вирішенні питання про поновлення строку в межах кожної конкретної справи суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущений; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №560/3070/19 зазначив, що амбулаторне лікування розуміє під собою лікувально-профілактичні дії, які надаються особі (основні види медичної допомоги), як в самій амбулаторії (без залишення в лікарні на стаціонар), так і вдома. Хвороба, лікування в умовах денного стаціонару, перебування на амбулаторному лікуванні не є перешкодою для звернення до суду з позовом та не є об`єктивно непереборними обставинами, оскільки залежать виключно від волевиявлення самого позивача та належного використання ним своїх прав, визначених нормами закону.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 листопада 2019 року у справі №120/4137/18-а, відповідно до якої перебування особи на амбулаторному лікуванні, на відміну від стаціонарного, не позбавляє можливості такої особи реалізувати своє право на захист порушених прав, як самому, так і через представника.

Тому звернення позивача до лікаря 26 жовтня 2022 року, 28 грудня 2022 року не вказує на наявність непереборних обставин для звернення до суду.

Представником позивача надано докази про перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 12 травня 2023 року по 22 травня 2023 року, з 22 червня 2023 року по 07 липня 2023 року (а.с.217, 221). Згідно з медичною картою стаціонарного хворого №376 від 07 липня 2023 року ОСОБА_2 виписана без змін для догляду в домашніх умовах під спостереженням сімейного лікаря.

Суд вважає, що долучена до матеріалів справи медична документація (а.с.217, 219-221) не доводить відсутність можливості у позивача звернутися до суду до початку стаціонарного лікування, або у періоди між перебуванням у стаціонарі, або після завершення стаціонарного лікування, як і перебування її у стані, який дійсно свідчив про наявність обмежень у здійсненні нею фізичної чи інтелектуальної діяльності.

Наведене у заяві обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду здебільшого базуються на суб`єктивному ставленні представника позивача до наведених обставин.

Суд відхиляє доводи про неспроможність позивача, яка хворіє, звернутися за правничою допомогою з посиланням на ту обставину, що її син ОСОБА_3 , який мобілізований з лютого 2022 року та брав участь у бойових діях, не мав можливості через ці обставини забезпечити їй своєчасне укладення договору про надання правничої допомоги.

Перебування сина позивача на військовій службі не свідчить, що увесь цей час ОСОБА_2 не отримує догляд і турботу, зокрема, й від інших родичів.

У той же час судом встановлено, що 28 липня 2023 року ОСОБА_1 зверталася із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача КЕВ міста Володимир про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії (справа №140/21428/23) (а.с.241-243). Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу без розгляду.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 мала можливість попри свій стан здоров`я звертатися до суду та користувалася правничою допомогою, яку їй на підставі договору від 07 вересня 2023 року надавала адвокат Світлицька З.О. (а.с.244), а у 2021 - 2022 роках - інший адвокат, про що стверджується у заяві про поновлення строку звернення до суду й видно з ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 серпня 2022 року у справі №159/13/22.

Надані суду позивачем докази стосуються періоду поза межами закінчення шестимісячного строку звернення до суду для оскарження рішення, викладеного у протоколі від 13 березня 2006 року №13 (про яке позивач дізналася/мала дізнатися у липні 2022 року).

Стосовно дії карантину, суд звертає увагу, що пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України (в редакції Закону України від 18 червня 2020 року №731-IX) передбачає можливість поновлення процесуального строку, встановленого нормами цього Кодексу, якщо причини його пропуску зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Доказів неможливості у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), реалізувати своє право на подання позовної заяви до суду самостійно або через представника (шляхом надсилання документів засобами поштового зв`язку, на офіційну електронну адресу суду), як і доводів та доказів щодо неможливості вчиняти відповідні дії (укладення договору з адвокатом з метою уповноваження останнього вчиняти відповідні дії від імені позивача) засобами електронного або поштового зв`язку з метою реалізації своїх прав та обов`язків у межах передбаченого КАС України строку на звернення до суду з позовом, суду не надано.

На переконання суду, позивачем не доведено, що вона протягом тривалого часу, з липня 2022 року, була позбавлена з об`єктивних та незалежних від неї причин звернутися до суду за захистом своїх прав та оскаржити рішення житлової комісії (протокол від 13 березня 2006 року №60), а тому у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду належить відмовити.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини третя та четверта статті 123 КАС України).

Така правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №140/2046/19.

У постанові від 09 грудня 2020 року у справі №560/2727/19 Верховний Суд вказав, що у випадку встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску позивачем строку звернення до суду та з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд має надати позивачу можливість подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності причин такого пропуску.

Подання у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду заяви про поновлення строку та доказів поважності причин його пропуску передбачено частиною шостою статті 161 КАС України.

Згідно з частинами тринадцятою, п`ятнадцятою статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, з огляду на те, позивач в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , викладеного у пункті 1 протоколу від 13 березня 2006 року №60, звернулася до суду після закінчення встановленого законом строку, а у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду з наведених у ній підстав суд відмовляє, то відповідно до приписів частини третьої статті 123, частини тринадцятої статті 171 КАС України суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху та надання строку п`ять днів з дня вручення позивачу цієї ухвали для надання можливості подати заяву про поновлення пропущеного строку з інших причин в означеній частині позовних вимог, докази поважності причин його пропуску.

Натомість щодо решти позовних вимог, які є взаємопов`язаними (про визнання бездіяльності протиправною - основна та зобов`язання вчинити дії - похідна), суд враховує, що вони стосуються визначених позивачем способів захисту порушеного права у зв`язку із бездіяльністю відповідача - нерозглядом заяви від 31 жовтня 2023 року. Перебіг шестимісячного строку звернення до суду при оскарженні бездіяльності відповідача, до якого скеровано заяву про вирішення певних питань, розпочинається з моменту завершення строку на розгляд заяви. На час звернення до суду із позовом цей строк не пропущений.

Керуючись статтями 123, 161, 171, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування рішення залишити без руху.

Встановити строк п`ять днів з дня отримання повного тексту цієї ухвали, у який позивач має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог та вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо вказані позивачем інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд залишає позовну заяву в частині позовних вимог без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ж.В. Каленюк

Повний текст ухвали складено 19 квітня 2024 року