Справа № 380/24815/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 рокусправа № 380/24815/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., розглянув в місті Львові у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка), від імені якої діє представниця ОСОБА_2 , звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-2) з такими вимогами:

- визнати незаконним рішення № 48 від 30.08.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 23.06.1994 по 15.06.2001 у малому приватному підприємстві «Дорожник», з 25.07.2002 по 19.07.2003 періоду отримання допомоги по безробіттю та призначити пенсію за віком відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.08.2023 звернулася до територіального органу ПФУ в Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком. У відповідь отримала рішення № 48 від 30.08.2023 ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. У свою чергу не було зараховано наступні періоди робити позивачки: - з 23.06.1994 по 15.06.2001, оскільки наявне виправлення в даті звільнення з роботи та даті наказу про звільнення, що є порушенням Інструкції; також відсутня інформація в Реєстрі про сплату страхових внесків; - з 25.07.2002 по 19.07.2003, оскільки в записах про початок та закінчення виплати допомоги по безробіттю вказано посилання на один наказ. Вважає відмову у призначенні їй пенсії незаконною та необґрунтованою, прийнятою всупереч положенням чинного законодавства.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області проти позову заперечило з підстав викладених у відзиві, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначило, що згідно поданих документів загальний (страховий) стаж позивачки становить 14 років 01 місяць 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком за нормами статті 26 Закону № 1058 при законодавчо необхідному від 20 до 30 років страхового стажу. До стажу позивачки не зараховані періоди з 23.06.1994 по 15.06.2001 та з 25.07.2002 по 19.07.2003, оскільки записи внесені до трудової книжки із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58.

Представниця позивачка подала відповідь на відзив, де зазначила, що відповідальність за ведення трудових книжок та записів у них несе роботодавець, а не працівник, тому позивачка не несе відповідальності за заповнення своєї трудової книжки. Так само звернула увагу, що відповідальним за внесення до трудової книжки безробітного відповідних записів покладається на працівника державної служби зайнятості, який скріплював відповідні записи власним підписом та печаткою центру, а тому відповідальність за неточності чи технічні описки у записах не можуть перекладатися на власника трудової книжки.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечило. На обґрунтування своєї позиції зазначило, що правомірно відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з врахуванням ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на момент звернення у позивачки відсутній необхідний страховий стаж, а саме від 20 до 30 років.

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до підрозділу ПФУ із заявою від 23.08.2023 про призначення пенсії за віком (а.с. 50), до заяви додала такі документи: - трудову книжку серії НОМЕР_1 ; - паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ; - картку платника податків НОМЕР_3 ; - диплом серії НОМЕР_4 ; - свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 ; - свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_6 ; довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.07.2015 № .

Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 щодо спірного періоду (а.с. 14-15):

- з 23.06.1994 по 15.06.2001 працювала у малому приватному підприємстві «Дорожник» (наказ № 42 від 24.06.1994 та наказ № 31 від 15.06.2001);

- з 25.07.2002 по 19.07.2003 отримувала допомогу по безробіттю (наказ № 3023 від 25.07.2002).

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за результатами розгляду заяви прийняло рішення від 30.08.2023 року № 48 (а.с. 17) про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (від 20 до 30 років страхового стажу); страховий стаж обчислено в розмірі 14 років 01 місяць 24 днів. До страхового стажу орган ПФУ не зарахував такі періоди:

- з 23.06.1994 по 15.06.2001, оскільки запис внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мін`юсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за № 110, а саме наявні виправлення в даті звільнення та даті наказу про звільнення, що не завірені належним чином, запис про звільнення завірено відтиском печатки без коду установи. Також відсутня інформація в реєстрі про сплату страхових внесків;

- 25.07.2002 по 19.07.2003, оскільки в записах про початок та закінчення виплати допомоги по безробіттю вказано посилання на один наказ.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).

Частиною 1 статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

Згідно частини 2 статті 26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Згідно статті 45 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, окрім того пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до положень Закону України «Про зайнятість населення» від 02.03.2000 № 1533-III (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин щодо періоду отримання допомоги по безробіттю), а саме пункт «ж» частини 1 статті 4 держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу роботи, а також до безперервного трудового стажу. Згідно статті 25 Закону № 803-XII держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій як виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю. Нормами частини 3 статті 28 Закону № 803-XII визначено, що допомога по безробіттю виплачується з восьмого дня після реєстрації громадянина у державній службі зайнятості до працевлаштування, але не більше 360 календарних днів протягом двох років; для осіб передпенсійного віку (підпункт "г" пункту 1 статті 5 цього Закону) - до 720 календарних днів, а громадянам, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше шести місяців) перерви, та громадянам, які вперше шукають роботу, допомога по безробіттю виплачується не більше 180 календарних днів.

За нормами пункту «з» частини 1 статті 30 Закону № 803-XII виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку їх виплати.

Відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III (далі Закон №1533-III) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин щодо періоду отримання допомоги по безробіттю), а саме статті 22 - застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу. Допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості. Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років.

Згідно норм пункту 1.12 статті 31 Закону № 1533-III виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку їх виплати.

Згідно абзацу 3 частини 1 статті 24 Закону № 1058 період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Вирішуючи спір по суті, суд окреслює предмет доказування таким чином:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до ПФУ із заявою від 23.08.2023 про призначення пенсії за віком у зв`язку із чим ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії з мотивів відсутності необхідного страхового стажу, а саме від 20 до 30 років. У рішенні про відмову від 30.08.2023 № 48 пенсійний орган:

- обчислив страховий стаж 14 років 01 місяць 24 дні;

- не зарахував період з 23.06.1994 по 15.06.2001, оскільки наявне виправлення в даті звільнення з роботи та даті наказу про звільнення, що є порушенням Інструкції; також відсутня інформація в Реєстрі про сплату страхових внесків;

- не зарахував період з 25.07.2002 по 19.07.2003, оскільки в записах про початок та закінчення виплати допомоги по безробіттю вказано посилання на один наказ;

Отже, в предмет доказування у цій справі входить питання щодо зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу описаних періодів.

Оцінюючи дії відповідача щодо відмови зарахувати певні періоди до страхового стажу позивачки суд керується такими мотивами:

1) щодо періоду роботи в МПП «Дорожник» з 23.06.1994 по 15.06.2001 (запис № 6, 7), то суд звертає увагу, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 записи в трудовій книжці вносяться адміністрацією підприємства, а не самим працівником. У зв`язку із цим працівник не несе відповідальності за заповнення своєї трудової книжки. При вирішенні цього питання суд, на підставі частини 5 статті 242 КАС України, враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.09.2021 у справі № 300/860/17 «[…] За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже й не може впливати на її особисті права. Водночас працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист у частині призначення пенсії за віком. […]».

Щодо твердження про те, що запис про звільнення завірено відтиском печатки без коду установи, суд зазначає, що в період роботи ОСОБА_1 в МПП «Дорожник» діяла Інструкція про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затверджена наказом МВС України від 18 жовтня 1993 р. № 643, яка містила положення (доповнено згідно з Наказом МВС № 379 від 12.07.94), що на печатках і штампах суб`єктів підприємницької діяльності повинен зазначатися номер свідоцтва про державну реєстрацію. Тобто, підприємства, засновані до 12.07.1994, виготовляли печатки ще без зазначення номера свідоцтва про державну реєстрацію. У подальшому було прийнято Наказ Міністерства внутрішніх справ України № 17 від 11.01.1999, яким затверджено нову Інструкцію із вимогою вказувати на печатці код юридичної особи. Проте зазначені вище нормативні акти не передбачали обов`язку суб`єктів господарювання замінювати печатки, виготовлені згідно законодавства, що діяло на момент їх виготовлення. Тому суд відхиляє згадані аргументи відповідача як помилкові.

Враховуючи зазначені висновки, суд зазначає, що відмовляючи позивачці у зарахуванні до її страхового стажу цього періоду, ГУ ПФУ в Вінницькій області діяло протиправно, оскільки неістотні недоліки оформлення документів, за загальним правилом, не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні певного періоду роботи до страхового стажу. Тому, цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки.

2) щодо посилань відповідача про відсутність в Реєстрі інформації про сплату страхових внесків за період роботи в МПП «Дорожник», суд звертає увагу на таке. Верховний Суд у постановах від 17.07.2019 (справа № 144/669/17) та від 20.03.2019 (справа № 688/947/17) зробив висновок, що «[…] несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків. Крім того, колегія суддів зауважує, що, за загальним правилом, несвоєчасна сплата (несплата) підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі […]». Тому, відсутність у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про нарахування та сплату страхових внесків із заробітної плати ОСОБА_1 не є підставою для незарахування до страхового стажу періодів її трудової діяльності з 23.06.1994 по 15.06.2001.

3) щодо спірного періоду отримання допомоги по безробіттю з 25.07.2002 по 19.07.2003, то відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 (запис № 10, 11) виплату допомоги по безробіттю позивачці було розпочато з 25.07.2002 та закінчено її виплату 19.07.2003 у зв`язку із закінченням строку її виплати. Суд оцінює як помилкове обґрунтування відповідача про те, що цей період не підлягає зарахуванню до страхового стажу з тієї причини, що дата на припинення виплати допомоги до безробіттю різниться з датою наказу, з огляду на таке:

для підтвердження перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_1 звернулася із зверненням до Луганського обласного центру зайнятості, на яке отримала відповідь (а.с. 25) про неможливість надати запитувану довідку і вказати номер розпорядження щодо припинення виплати в Первомайському міському центрі зайнятості, оскільки все майно та документи установи залишились на території, що перебуває у тимчасовій окупації. Суд вважає той факт, що допомога по безробіттю призначена і припинена з покликанням на один наказ уповноваженого органу не спростовує та не ставить під сумнів той факт, що позивачка дійсно отримувала таку допомогу в період з 25.07.2002 по 19.07.2003, що підтверджується записами трудової книжки. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до Положення про порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, виплати допомоги по безробіттю, а також умови подання матеріальної допомоги в період професійної підготовки та перепідготовки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1998 р. № 578 (чинне на момент внесення записів про призначення та припинення виплати допомоги по безробіттю до трудової книжки) усі записи про початок, припинення, відкладення та закінчення виплати допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю вносяться працівником державної служби зайнятості після видання наказу, але не пізніше тижневого строку. Усі записи підтверджуються особистим підписом працівника державної служби зайнятості та печаткою центру зайнятості. Тому, враховуючи зазначене, відповідальність за внесення відомостей про початок та припинення допомоги по безробіттю до трудової книжки не може покладатися на власника такої трудової книжки. Отже, відмова зарахувати цей період до страхового стажу позивачки є протиправною.

Підсумовуючи наведені мотиви, з урахуванням зарахування спірних періодів (з 23.06.1994 по 15.06.2001 06 років 11 місяців 23 дні; з 25.07.2002 по 19.07.2003 11 місяців 25 днів) до страхового стажу визначеного пенсійним органом 14 років 01 місяць 24 дні, страховий стаж позивачки становитиме 22 роки 01 місяць 12 днів, тобто достатній для призначення позивачці пенсії за віком на підставі частини 2 статті 26 Закону № 1058.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 30.08.2023 № 48 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на підставі частини 2 статті 26 Закону № 1058 - після досягнення 63-річного віку за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Позивачка досягла 63-річного віку 07.09.2023, тому відповідно до статті 45 Закону №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тобто у даному випадку з 08.09.2023 року. При цьому, керуючись ст. 9, 242 КАС України з метою забезпечення ефективного відновлення прав позивачки обов`язок щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком слід покласти на територіальний орган ПФУ за місцем проживання заявниці (в розпорядженні якого є пенсійна справа на паперових носіях), тобто ГУ ПФУ у Львівській області.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 246 КАС України у разі необхідності в резолютивній частині рішення вказується про порядок його виконання. Для забезпечення ефективного відновлення прав позивачки та з метою виконання цього рішення суду ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язане зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в МПП «Дорожник» з 23.06.1994 по 15.06.2001; період отримання допомоги по безробіттю з 25.07.2002 по 19.07.2003.

Суд не здійснює розподіл судових витрат відповідно до норм статті 132 КАС України, оскільки позивачка звільнена ухвалою суду від 13.11.2023 від сплати судового збору, а сторони не надали суду доказів понесення інших видів судових витрат.

Керуючись ст.ст.19-26,90,139,229,241-246,251,255,257-258,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначенні пенсії № 48 від 30.08.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ідентифікаційний код 13814885) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) до страхового стажу періоди: - отримання допомоги по безробіттю з 25.07.2002 по 19.07.2003; - період роботи в МПП «Дорожник» з 23.06.1994 по 15.06.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ідентифікаційний код 13814885) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) з 08.09.2023 пенсію за віком на підставі Закону № 1058.

Судові витрати не розподіляти.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович