Справа № 344/4885/24
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4885/24
Провадження № 2-а/344/84/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕНА №1561384 від 01.03.2024 року в справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕНА №1561384 від 01.03.2024 року в справі про адміністративне правопорушення. Позов мотивував тим, що 01.03.2024 о 16:36 поліцейський Відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області - сержант поліції Новицький Олександр Петрович виніс постанову серії ЕНА № 1561384, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. Згідно з постановою, він 01.03.2024 о 16:18:07 в м. Тисмениця по вул. Галицька, керуючи транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г. ПДР - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, з таких підстав. Дійсно, ним 01.03.2024 о 16:18:07 в м. Тисмениця по вул. Галицька 01.03.2024 приблизно о 16:18, керуючи транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , було здійснено рух прямо через регульоване світлофором перехрестя, проте проїзд перехрестя відбувся з дотриманням ПДР. Після перетину перехрестя його автомобіль був зупинений поліцейським. На його вимогу щодо надання доказів проїзду на жовтий сигнал світлофора йому було продемонстровано відео, яке не відображало момент самого моменту проїзду перехрестя, а відтак і не підтверджувало факту вчинення правопорушення, проте інспектор все ж таки прийняв оскаржувану постанову за відсутності доказів. Окрім того, під час прийняття оскаржуваного рішення поліцейським не взято до уваги те, що при притягненні водія до відповідальності за порушення п. 8.7.3.г. ПДР (проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора) слід враховувати, що вказаний пункт ПДР діє у взаємозв?язку з пунктом 8.11 ПДР, згідно з яким водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожного руху. Просив скасувати постанову серії ЕНА №1561384 від 01.03.2024 року в справі про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідача судові витрати.

02.04.2024 року представник відповідача через сиситему Електронний суд подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Не погоджуючись із доводами та вимогами позивача, представник відповідача покликається на те, що позивачеві було запропоновано переглянути відеодокази адміністративного правопорушення. На відео з нагрудної камери поліцейського спостерігається як Позивачеві показано відео правопорушення, де цитується сам факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення. Інспектор, розглядаючи дану справу з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. (а.с.16-22).

Позивач в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Розгляд справи просив проводити без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з постанови поліцейського СРПП ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РВП ГУНП в ІваноФранківській області сержанта поліції Новицького О.П. серії ЕНА №1561384, ОСОБА_1 , 01.03.2024 року о 16.18 год. керуючи транспортним засобом BMW X5 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Тисмениця по вул. Галицька, здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3. «Г» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 грн. штрафу.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.7 ПДР передбачено, що світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

Відповідно до п. п. 8.7.3. ПДР сигнали світлофора, зокрема, мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Відповідно до п. п. "е" п. 8.7.3 ПДР - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно з п. 8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 16.8 ПДР визначено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Отже, ПДР передбачають окремі випадки, які надають право водію проїхати на жовтий сигнал світлофора.

Позивач, оскаржуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, посилається на те, що 01.03.2024 о 16.18 год., в м.Тисмениця по вул.Галицька ним було здійснено рух прямо через резульоване світлофором перехрекстя, однак такий проїзд він здійснив з дотриманням ПДР.

З переглянутого відеозапису з відеореєстратора, який долучений представником відповідача до відзиву, невстановлено факту перетну дорожної розмітки 1.12 (стоп-лінію) позивачем.

Відповідачем не надано відомостей із підтверджуючими доказами про чітке місце, де повинен був зупинитись транспортний засіб позивача, відстань від такого місця до фактичного перехрестя та розташування світлофора, сигнали якого було зафіксовано портативним відеореєстратором.

Крім того, з наданого інспектором відеозапису неможливо отримати об`єктивне відтворення подій, а саме: наявність та/або місце розташування стоп-лінії; відстань від такої лінії до світлофора, сигналами якого керувався інспектор при наданні оцінки дотримання правил дорожнього руху його учасниками.

Таким чином, надані відповідачем докази не доводять, що позивач перетнув перехрестя на заборонний сигнал світлофора.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За вказаних вище обставин суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, відповідно і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП, як зазначено в оскаржуваній постанові.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, норм ст.ст. 72, 77 КАС України, з урахуванням категоричних заперечень водія про порушення ним будь-яких правил дорожнього руху, постанова про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605.60 грн.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 гривень, що вдвічі перевищує необхідний розмір (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), тому є підстави для повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 12, 77, 132, 241-243, 246, 268, 269, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови серії ЕНА №1561384 від 01.03.2024 року в справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1561384 від 01.03.2024, винесену поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РВП ГУНП в ІваноФранківській області сержантом поліції Новицьким О.П. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 гривень 60 копійок сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 з державного бюджету надмірно сплачену частину судового збору при поданні позову в сумі - 605 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено 23.04.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.