Справа № 160/20173/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/20173/23
Суддя І інстанції Врона О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Сафронової С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непоновлення страхових виплат ОСОБА_1 незаконними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити страхові виплати ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Тернівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 22.08.2022 року №12012/387160/5619.2/43 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати з 01.08.2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, поновити страхові виплати ОСОБА_1 з 01.08.2022 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Вказає на обставини припинення позивачу страхових виплат та на відсутність в підсистемі ІКІС ПФУ «Звернення» від потерпілого ОСОБА_1 або від його представника звернення щодо поновлення страхових виплат. При цьому, скаржник зауважує на тому, що Головним управлінням у відповіді на лист представника позивача не була надана відмова у поновленні виплат, а лише викладені обставини припинення та порядок поновлення страхових виплат.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на обліку у Тернівському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Постановою відділення ВД ФСС України в м. Тернівці №0421/5619/5619.2/12 від 15.10.2010 року Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати у разі зміни ступеня професійної працездатності у зв`язку з іншим нещасним випадком або іншим професійним захворюванням позивачу призначено з 28.09.2010 року безстроково щомісячні страхові виплати.

22.08.2022 Тернівським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду Соціального страхування України в Дніпропетровській області прийнято постанову №12012/387160/5619.2/43 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати.

Відповідно до ч.3 ст. 44, ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» припинено потерпілому ОСОБА_1 номер справи 387160, номер випадку 5619.2, щомісячну страхову виплату в розмірі 11431,20 грн. Виплату припинено з 1 серпня 2022 року.

Тернівське міське відділення Управління виконавчої дирекції фонду в Дніпропетровській області Фонду соціального страхування на запит представника позивача, листом від 27.12.2022 №30.4-33/3414 повідомило, що при проведенні верифікації та моніторингу державних виплат відділення Фонду управління отримало від Міністерства фінансів України Повідомлення про результати запиту на відповідність повідомленої реципієнтом інформації даним, що обробляються стосовно нього в інформаційноаналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу. За результатами запиту 22 серпня 2022 року за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 проживає за кордоном дата виїзду 02.06.2020, пункт перетину «Шегині». Також, згідно даної відповіді Фонд повідомляє, що повноваження органу, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, а також обов`язки та порядок дій органу, що здійснює державні виплати, у разі надання рекомендацій, чітко визначені у статті 16 Закону України №324-ІХ. Орган, що здійснює державні виплати, за результатами опрацювання наданих рекомендацій органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, має повноваження приймати рішення щодо припинення державної виплати (п.2 ч.3 ст.16 Закону України №324-ХІ). Крім того, відповідно до норм п.1 ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23.09.1999 року зі змінами та доповненнями передбачено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Фонд у зазначеній відповіді також зазначає, що виходячи з вимог чинного законодавства, для відновлення щомісячних страхових виплат необхідно звернутися до відділення Фонду та надати усі необхідні документи для проведення страхових виплат,

Представник позивача звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій посилаючись на обставини тимчасового перебування ОСОБА_1 за кордоном в Польщі і припинення йому Тернівським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» соціальних страхових виплат, просила поновити страхові виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Листом від 23.06.2023 №0400-010304-8/90554 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило, що для вирішення питання поновлення щомісячних страхових виплат, заявнику необхідно особисто звернутися до будь-якого структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр), територіального органу Пенсійного фонду України та подати встановленої форми заяву про поновлення щомісячної страхової виплати, залучивши оригінали документів за наведеним у листі переліком.

Не погоджуючись із такими діями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі і вище- Закон № 1105-XIV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини 7 статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Частина 1 статті 47 № 1105-XIV визначає, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Відповідно до частини 5 статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Згідно з частинами 4, 7 статті 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачена сума страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Статтею 27 Закону України «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 14.01.1997 № 16/98-ВР визначені підстави припинення виплат і надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Так, виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено:

а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості;

б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність;

в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи;

г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування;

д) в інших випадках, передбачених законами.

Частина 1 статті 46 Закону № 1105-XIV регламентує, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 Порядку здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2001 № 998, останній застосовується у разі, якщо міжнародними договорами України не встановлено інші правила здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали на постійне місце проживання за межі України.

Відтак, частина 1 статті 46 Закону №1105-XIV передбачає наявність саме двосторонніх договорів між Україною та державою місця проживання отримувача страхових виплат у відповідній сфері соціального забезпечення, відповідно до якої право на отримання страхових виплат, в тому числі призначених безстроково у зв`язку з втратою працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві, громадянами України, які проживають за кордоном, фактично залежить від наявності відповідного міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України.

Разом з тим, пункт 4 Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03.05.1996, ратифікованої Законом України від 14.09.2006 №137-V (набрала чинності з 01.02. 2007), встановлює, що з метою забезпечення ефективного здійснення права на соціальне забезпечення Сторони зобов`язуються вживати заходів шляхом укладання відповідних двосторонніх і багатосторонніх угод або в інший спосіб і відповідно до умов, визначених у таких угодах, для забезпечення: рівності між їхніми власними громадянами та громадянами інших Сторін у тому, що стосується прав на соціальне забезпечення, включаючи збереження пільг, які надаються законодавством про соціальне забезпечення, незалежно від пересування захищених осіб по територіях держав Сторін; надання, збереження та поновлення прав на соціальне забезпечення такими засобами, як сумарний залік періодів страхування або роботи, що були здійснені за законодавством кожної зі Сторін.

Відповідно до ч.1 ст.5 Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012 року (далі - Угода), якщо цією Угодою не передбачено інше, допомога, яка підлягає виплаті на підставі законодавства однієї Договірної Сторони, не може бути зменшена, зупинена, скасована або затримана з тієї причини, що правомочна особа проживає на території іншої Договірної Сторони.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Угоди визначено, що , "допомога" - пенсія та інші види грошової допомоги, передбачені законодавством Договірної Сторони, з урахуванням усіх доплат, надбавок та підвищень, які стосуються цих виплат.

Окрім того, згідно із статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Піклування та захист громадянам України, які перебувають за її межами, гарантовано у частині 3 статті 25 Конституції України.

Стаття 64 Конституції України визнає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частина 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, громадяни України мають право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав, в тому числі і права на соціальне забезпечення.

Аналогічні припиненню страхових виплат, правові наслідки у вигляді припинення виплати пенсії на весь час перебування (проживання) громадянина України за кордоном, передбачені також у пункті 2 частини 1 статті 49, статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України зазначені норми були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

У наведеній справі Конституційний Суд України, зокрема зазначив, що «оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами».

Слід зазначити, що пенсійні виплати та виплати за іншими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування за правовою природою є тотожними, адже здійснюються в межах окремих видів такого страхування, передбачених частиною першою статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частина 1, 4 статті 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Результат аналізу наведених положень Конституції України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дає підстави для висновку, що: право на соціальний захист належить до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України; держава гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності; реєстрація місця проживання чи місця перебування особи за межами України або її відсутність (спірність) не може бути умовою для обмеження реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (перегляду, відтермінування тощо); не може бути привілеїв чи обмежень у механізмі реалізації конституційного права на соціальний захист, зокрема, за ознаками етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання або іншими ознаками.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що припинення страхових виплат у зв`язку з трудовим каліцтвом, порушує конституційні гарантії позивача на соціальне забезпечення у зв`язку з втратою працездатності.

При цьому, колегія суддів погоджується із зауваженням суду першої інстанції, що частина 1 статті 46 Закону № 1105-XIV, яка передбачає припинення страхових виплат на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, суперечить частинам 1, 2 статті 24, частині 3 статті 25, частинам 1, 4 статті 41, частині 1 статті 46, частині 1 статті 64 Конституції України.

Щодо виходу судом першої інстанції за межі позовних вимог і задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування постанови Тернівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 22.08.2022 №12012/387160/5619.2/43 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати з 01.08.2022 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити страхові виплати ОСОБА_1 з 01.08.2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, постанову про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати з 01.08.2022 року від 28.08.2022 №12012/387160/5619.2/43 прийнято Тернівським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2022 №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» з 1 січня 2023 року діяльність Фонду соціального страхування України припиняється, шляхом приєднання до Пенсійного фонду України.

01 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 №2620-ІХ, яким припинені Фонд соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023.

Відповідно до пунктів 2, 7 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №2620-ІХ Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Стягнення та погашення заборгованості із страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного Фонду України.

15.05.2023 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області на підставі рішення щодо реорганізації.

20.06.2023 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості про припинення юридичної особи - Фонду соціального страхування України.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області та його відділень.

На час звернення позивача із позовними вимогами, Тернівське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області є припиненим.

З урахуванням викладеного, вірним та ефективним способом захисту у такому випадку є саме визнання протиправним та скасування постанови Тернівського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 22.08.2022 №12012/387160/5619.2/43 про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати з 01.08.2022 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити страхові виплати ОСОБА_1 з 01.08.2022 року, який і був застосований судом першої інстанції.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 16 квітня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.В. Сафронова