Справа № 620/18378/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу судді періоду роботи на посаді судді з 16.03.1981 - 30.03.2007, періоду строкової служби на Військово-морському флоті з 26.06.1963 - 15.10.1967 (4 роки 3 міс. 19 днів) та половину строку навчання з 01.09.1975 - 01.07.1979 в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського (м. Харків) (1 рік 11 міс. 0 днів);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 74 % від заробітної плати з врахуванням до стажу роботи періоду роботи на посаді судді з 16.03.1981 - 30.03.2007, періоду строкової служби на Військово-морському флоті з 26.06.1963 - 15.10.1967 (4 роки 3 міс. 19 днів) та половину строку навчання з 01.09.1975 - 01.07.1979 в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського (м. Харків) (1 рік 11 міс. 0 днів).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має 32 роки 4 місяці суддівського стажу, а тому щомісячне довічне грошове утримання судді підлягає перерахунку виходячи з 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Зазначає, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії № 55 від 14.09.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 08.09.2023 ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 74 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до наявного стажу з врахуванням до стажу роботи періоду роботи на посаді судді з 16.03.1981 - 30.03.2007, періоду строкової служби на Військово-морському флоті з 26.06.1963 - 15.10.1967 та половину строку навчання з 01.09.1975 - 01.07.1979 в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського (м. Харків).

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ПФУ в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій останній просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом безпідставно покладено зобов`язання вчинити дії на Головне управління ПФУ в Чернігівській області, оскільки відповідальним за прийняття рішення є Головне управління ПФУ у Вінницькій області.

Окрім цього, апелянт зазначає, що підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зазначених періодів та здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 74 % - відсутні.

Апеляційним судом витребувано у Чернігівського окружного адміністративного суду справу № 620/18378/23, однак листом суд першої інстанції повідомив про надсилання справи в електронній формі.

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2024 та від 11.03.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від представника позивача - адвоката Федосенко Н.А. 13.03.2024 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до наступного висновку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді з 31.03.2007.

Позивач 08.09.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок довічного грошового забезпечення, виходячи з 74 % суддівської винагороди.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 55 від 14.09.2023.

Підставою для відмови в перерахунку довічного грошового забезпечення слугувало те, що надані ним військовий квиток та диплом вже зараховані до загального стажу роботи і не має підстав для зарахування зазначених періодів до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання, яке на сьогодні заявник отримує відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Листом від 15.09.2023 року № 2500-0209-8/61209 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про прийняте рішення.

Не погоджуючись з відсотковим розміром щомісячного довічного грошового утримання, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зараховано період проходження строкової служби в армії з 26.06.1963 по 15.10.1967 (4 роки 03 місяці 19 днів), половина періоду навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1975 по 01.07.1979 (1 рік 11 місяців 00 днів), а в загальному розмірі - 32 роки 03 місяці 03 дні.

Як наслідок, з метою належного захисту порушених прав суд першої інстанції зобов`язав відповідача здійснити з 08.09.2023 року позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 74 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до наявного стажу з врахуванням до стажу роботи періоду роботи на посаді судді з 16.03.1981 - 30.03.2007, періоду строкової служби на Військово-морському флоті з 26.06.1963 - 15.10.1967 та половину строку навчання з 01.09.1975 - 01.07.1979 в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського (м. Харків).

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері організації судової влади та здійснення правосуддя, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VIII).

Частиною першою статті 116 Закону №1402-VIII визначено, що суддя, який має стаж роботі на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з частиною першою статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

У той час, згідно абзацу 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи, що на момент призначення позивача на посаду судді діяв Закон України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ), тому слід застосовувати його норми під час вирішення питання щодо зарахування до стажу його іншої роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналіз зазначених норм свідчить, що до стажу роботи, що дає судді у відставці право на щомісячне довічне грошове утримання, крім часу роботи на посадах суддів, може зараховуватися половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та час проходження строкової військової служби.

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів диплома НОМЕР_1 від 29.06.1979 року позивач з 01.09.1975 року до 01.07.1979 року навчався в Харківському юридичному інституті імені Ф.Є. Дзержинського (1 рік 11 місяців 0 днів).

Відповідно до записів військового квитка серії ГР №079222 від 15.11.1991 року позивач з 26.06.1963 по 15.10.1967 проходив строкову службу на Військово-морському флоті (4 роки 3місяці 19 днів).

Таким чином, до стажу роботи позивача, що дає право на отримання довічного грошового утримання, як судді у відставці, має бути зараховано період проходження строкової служби в армії з 26.06.1963 по 15.10.1967 (4 роки 03 місяці 19 днів), половина періоду навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1975 по 01.07.1979 (1 рік 11 місяців 00 днів).

Наведене спростовує доводи відповідача про те, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховується лише стаж, зазначений у статті 137 Закону України № 1402-VIII.

Відповідно до сформованої практики Верховного Суду період проходження строкової військової служби, навчання в інституті підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

Зокрема, аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 419/356/17, від 14 травня 2021 року у справі № 592/3354/17, від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі № 380/10696/21.

Щодо доводів апелянта про те, що у Головного управління відсутні підстави для перерахунку позивачу щомісячного грошового утримання з розрахунку 74% суддівської винагороди, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до довідки №01/1/23-вих від 02.02.2023, виданої Сосницьким районним судом Чернігівської області про обчислення стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, голови Сосницького районного суду ОСОБА_1 , стаж роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, станом на 30.03.2017 року становить 32 роки 03 місяці 03 дні.

Оскільки відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: період проходження строкової служби в армії з 26.06.1963 по 15.10.1967 (4 роки 03 місяці 19 днів), половина періоду навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Є. Дзержинського з 01.09.1975 по 01.07.1979 (1 рік 11 місяців 00 днів), що в сукупності з роботою на посаді судді складає 32 роки 03 місяці 03 дні, а тому наявні підстави для перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 74 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача повинен складати 74%. Розрахунок: 50% (за 20 років роботи на посаді судді) + 12*2 (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Верховний суд у постанові від 08.11.2021 року у справі №580/492/21 зазначив, що правильність обчислення стажу роботи на посаді судді безпосередньо впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що є однією з головних гарантій незалежності судді, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними актами.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Щодо доводів апелянта про те, що ним лише прийнято від позивача документи та направлено копію рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області, а тому судом безпідставно зобов`язано Головне управління ПФУ в Чернігівській області вчинити дії, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області і отримує довічне утримання судді.

Відповідно до п.4.10 Постанови правління Пенсійного фонду України №25-1 від 16.12.2020 року після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання і реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином здійснення перерахунку та виплати позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці здійснюється за місцем реєстрації і знаходження пенсійної справи позивача.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №620/18378/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді М.І. Кобаль

Л.О. Костюк