Справа № 560/2532/24
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2532/24
РІШЕННЯ

іменем України

22 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

визнати протиправним та скасувати підпункт 5.1. пункту 5 наказу командира віськової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.10.2023 № 303.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що у зв`язку з відсутністю інформації щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України відносно позивача наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2024 № 303 про визнання позивачем особою яка самовільно залишила військову частину є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що 24.10.2023 встановлено факт неприбуття з лікувального закладу до району виконання бойових завдань частиною, солдата ОСОБА_1 , який вибув евакуйований 02.10.2023 у зв`язку з отриманням поранення 01.10.2023, на телефонні дзвінки не відповідав.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 № 1343 було призначено службове розслідування за фактом неповернення в підрозділ після лікування в район зосередження військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Відповідачем направлено до Державного бюро розслідувань повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України для з`ясування наявності чи відсутності в діях позивача ознак кримінального правопорушення.

Зазначає, що з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 № 303 ознайомити позивача не надалося можливим у зв`язку з його відсутністю в розташуванні військової частини.

Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2023 № 256 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.10.2023 № 281, вважати солдата ОСОБА_1 таким, що вибув із пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 з району участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у ЛСБ місто Селидове Донецької області, на підставі: рапорта начальника медичної служби - начальника медичного пункту капітана медичної служби ОСОБА_2 про евакуацію з діагнозом: мінно-вибухова травма, акубаротравма (вх. № 75/7820 від 02.10.2023).

Відповідно до рапорту від 24.10.2023 року вх. №75/8489 капітана медичної служби ОСОБА_3 , начальника медичної служби - начальника медичного пункту, на підставі статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV встановився факт неприбуття з лікувального закладу до району виконання бойових завдань частиною, солдата ОСОБА_4 , водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , який вибув евакуйований 02.10.2023 року у зв`язку з отриманням поранення 01.10.2023 року (МВТ, акубаротравма). На телефонні дзвінки останній не відповідав.

Пунктом 5.1. наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24 жовтня 2023 року № 303 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки, який після лікування не повернувся в розташування військової частини, вважати таким, що самовільно залишив військову частину на підставі рапорту капітана медичної служби ОСОБА_5 (вх. №75/8489 від 24.10.2023).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 № 1343 «Про призначення службового розслідування», по факту не повернення в підрозділ після лікування, солдата ОСОБА_1 , водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки, з метою уточнення причин та умов, проведення службового розслідування доручено начальнику майстерні ремонтної майстерні речового майна взводу матеріального забезпечення, штаб - сержанту ОСОБА_6 .

На виконання вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 № 1343 «Про призначення службового розслідування», начальником майстерні ремонтної майстерні речового майна взводу матеріального забезпечення, штаб сержантом ОСОБА_6 було проведено службове розслідування по факту неповернення в підрозділ після лікування солдата ОСОБА_1 , з метою уточнення причин і умов, що сприяли неналежному виконанню вимог наказів та інших нормативно-правових документів, а також встановлення ступеня вини солдата ОСОБА_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

У ході службового розслідування встановлено, що відповідно до пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_7 , заступника командира роти з морально психологічного забезпечення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 та молодшого сержанта ОСОБА_8 , командира гранатомета 6 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частина НОМЕР_1 стало відомо, що 24.10.2023 року від начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_3 отримана інформація про факт неповернення з лікувального закладу до району виконання бойових завдань частиною солдата ОСОБА_1 , який був евакуйований 02.10.2023 року у зв`язку з отриманням поранення.

На телефонні дзвінки солдат ОСОБА_1 не відповідав, місцезнаходження даного військовослужбовця невідоме.

Відповідно до пояснень отриманих в телефонній розмові від дружини солдата ОСОБА_1 , ОСОБА_9 з`ясувалось, що вона не володіє інформацією про місцеперебування її чоловіка.

Відповідно до медичної характеристики солдата за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , військовослужбовець знаходиться під наглядом лікарів військової частини НОМЕР_1 з вересня 2023 року. За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за медичною допомогою звертався, 02.10.2023 надана медична допомога у ЛСБ м. Селидове, діагноз: МВТ (01.10.2023). Акубаротравма з пошкодженням обох барабанних перетинок. На огляд не представлений. Діагноз: (01.10.2023). Акубаротравма з пошкодженням обох барабанних перетинок.

Водієм 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 порушено статті 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби, та вбачаються дії за які передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2023 № 1393 "Про результати службового розслідування", наказано службове розслідування вважати завершеним.

Водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 вважати таким, що 24.10.2023 року не повернувся в район розташування частини з лікувального закладу ЛСБ міста Селидове Донецької області, вважати таким, що з 24.10.2023 року відсутній на військовій службі в районі безпосередньої участі в бойових діях по теперішній час.

Завірені копії матеріалів службового розслідування надати помічнику командира частини з правової роботи для направлення органам досудового розслідування та притягнення до відповідальності водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 .

Старшому помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_1 з 02.11.2023 року зарахувати у розпорядження командира військової частини та зняти з усіх видів забезпечення водія 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 .

Командирам підрозділів додатково спланувати та провести заняття з підлеглим особовим складом з доведенням статей Кримінального кодексу України за скоєння військових злочинів, Кодексу України про адміністративні правопорушення за скоєння військових адміністративних правопорушень, дотримання та виконання вимог статей статутів Збройних Сил України.

Помічнику командира військової частини з фінансово - економічної роботи начальнику фінансово - економічної служби військової частини НОМЕР_1 , керуючись наказом Міністра Оборони України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам» та Постановою КМУ від 28.02.2023 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" не виплачувати премію та додаткову грошову винагороду за жовтень 2023 року водію 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_1 повністю.

Старшому помічнику начальника штабу з кадрів і стройової частини штабу довести наказ до особового складу в частині, що їх стосується.

Контроль за виконанням покладено на начальника штабу - першого заступника командира частини.

На виконання вищевказаного наказу відповідачем скеровано повідомлення про вчинення злочину № 76/8737 від 18.12.2023 до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорськ.

27.02.2024 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розглянуто адвокатський запит представника позивача, та листом заступника директора ОСОБА_10 №16-10-7736-24 повідомлено, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру досудових розслідувань слідчими ТУ ДБР у м. Миколаєві станом на 26.02.2024 не повідомлялось про підозру ОСОБА_1 .

01.04.2024 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, розглянуто адвокатський запит представника позивача № 76 від 11.03.2024 та повідомлено, що станом на 29.03.2024 у Територільному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, відсутня інформація щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_1

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню піпдункт 5.1. пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.10.2023 № 303, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язані з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ч. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами статтею першою та другою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Положеннями ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України до загальних обов`язків військовослужбовців відноситься необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Приписами п. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

За правилами п.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до п.26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України", дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд знаходить вірним висновок відповідача про те, що позивач, в порушення вищенаведених вимог, до теперішнього часу в район зосередження військової частини НОМЕР_1 в Донецькій області так і не прибув, документів про поважність неприбуття до частини не надав.

Суд зазначає, що не повернувшись в район зосередження військової частини НОМЕР_1 після лікування, позивач не міг не усвідомлювати, що тим самим він саме самовільно залишає місце несення служби, що є порушенням вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Крім того, доказів перебування на безперервному стаціонарному лікуванні чи інших обставин, які унеможливлюють прибуття в район зосередження військової частини НОМЕР_1 позивачем до суду не надано та відповідача не повідомлено.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача про те, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, адже в даному випадку оскаржується наказ командира частини про визнання позивачем таким, що самовільно залишив військову частину, а не про призупинення військової служби.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи сторін, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя П.І. Салюк