Справа № 200/937/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Справа№200/937/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Загацької Т.В., розглянувши у порядку спрощеному провадженні (письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Одеська область, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- скасувати рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №98 від 06.02.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 30.01.2024 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України №1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до загального трудового стажу періоди роботи: з 25.06.1991 по 30.08.1991 «Азовмаш» токарем 2 розряду, з 01.07.2000 по 31.12.2004 та з 01.04.2022 по 31.12.2023 у ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА, зарахувавши до пільгового стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1) періоди з 25.06.1991 по 30.08.1991 «Азовмаш» токарем 2 розряду; з 16.01.1997 по 15.01.2003 ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА»; з 01.07.2000 по 31.12.2004 ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА; з 16.01.2003 по 02.08.2016 ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА; з 03.08.2016 по 15.06.2022 ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА; з 01.04.2022 по 31.12.2023 ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА».

В обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №98 від 06.02.2024 ОСОБА_1 було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах. Рішення про відмову у призначенні пенсії позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 23.02.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено. Що управління не погоджується з позовними вимогами, вважає їх такими, суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню.

У відзиві вказано, що за результатами розгляду заяви позивача від 30.01.2024 рішенням №98 від 06.02.2024 відмовлено позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з не підтвердженням необхідного пільгового стажу роботи. Страховий стаж позивача становить 30 років 04 місяці, пільговий стаж лише 07 років 06 місяців, що не дає право на призначення пенсії.

Пільговий стаж зараховано згідно наявних даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 25.06.1991 по 30.08.1991, оскільки наявна розбіжність між датою звільнення (30.08.1991) та датою наказу про звільнення (24.04.1992); з 01.07.2000 по 31.12.2004 та з 01.04.2022 по 31.12.2023, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5.

До пільгового стажу не зараховано період роботи з 16.01.1997 по 15.01.2003 згідно довідки ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» від 23.01.2024 №89, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 та довідка не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 не зазначено підрозділ постанови;

період роботи з 16.01.2003 по 02.08.2016 згідно довідки ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» від 23.01.2024 №90, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 за період з 16.01.2003 по 31.12.2004 та довідка не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 не зазначено підрозділ постанови;

період роботи з 03.08.2016 по 15.06.2022 згідно довідки ПРАТ «ММК ІМ. ІЛЛІЧА» від 23.01.2024 №91, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 за період з 01.04.2022 по 15.06.2022 та довідка не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 не зазначено підрозділ та пункт постанов.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивами на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги і заперечення та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.01.2024 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії позивачем провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №98 від 06.02.2024 позивачу було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

У рішенні відповідача вказано, що страховий стаж позивача особи 30 років 4 місяці. Пільговий стаж особи становить 7 років 6 місяців. Результати розгляду документів, доданих до заяви за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період роботи з 25.06.1991 по 30.08.1991, оскільки наявна розбіжність між датою звільнення (30.08.1991) та датою наказу про звільнення (24.04.1992);

період роботи з 01.07.2000 по 31.12.2004 та з 01.04.2022 по 31.12.2023, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5.

До пільгового стажу не зараховано:

період роботи з 16.01.1997 по 15.01.2003 згідно довідки ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА» від 23.01.2024 №89, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 та довідка не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 не зазначено підрозділ постанови;

період роботи з 16.01.2003 по 02.08.2016 згідно довідки ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА» від 23.01.2024 №90,оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 за період з 16.01.2003 по 31.12.2004 та довідка не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 не зазначено підрозділ постанови;

період роботи з 03.08.2016 по 15.06.2022 згідно довідки ПРАТ «ММК ІМ.ІЛЛІЧА» від 23.01.2024 №91,оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 за період з 01.04.2022 по 15.06.2022 та довідка не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 не зазначено підрозділ та пункт постанови.

Вказано, що пільговий стаж зараховано згідно даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 98 від 06.02.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До матеріалів справи було додано трудову книжку НОМЕР_2 , яку видано на ім`я позивача, з якої вбачається, що позивач, за спірний період, з 25.06.1991 по 30.08.1991 працював у виробничому об`єднанні «Азовмаш» токарем 2 розряду; з 16.01.1997 працює дозувальником гарячого повертання у ПрАТ «ММК ім. Ілліча».;

Довідку ПрАТ «ММК ім. Ілліча» від 23.01.2024 №89 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що позивач працював повний робочий день з 16.01.1997 по 15.01.2003 на посаді дозувальника гарячого повернення, що передбачено списком №1. Накази про атестацію робочих місць: №137 від 10.05.1994, №127 від 07.05.1999, №192 від 30.06.2000;

Довідку ПрАТ «ММК ім. Ілліча» від 23.01.2024 №90 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що позивач працював повний робочий день з 16.01.2003 по 02.08.2016 на посаді дозувальника гарячого повернення, що передбачено списком №1. Накази про атестацію робочих місць: №192 від 30.06.2000, №224 від 07.05.2004, №98 від 07.05.2009, №330 від 07.05.2014, №459 від 25.05.2016;

Довідку ПрАТ «ММК ім. Ілліча» від 23.01.2024 №91 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що позивач працював повний робочий день з 03.08.2016 по 15.06.2022 фактично відпрацьованих на посаді дозувальника гарячого повернення, що передбачено списком №1. Накази про атестацію робочих місць: №459 від 25.05.2016, №400 від 07.05.2019. Додаткові відомості: накази №1 від 24.02.2022 «про простій», №8 від 01.04.2022 «Про зміну істотних умов праці», №15 від 15.06.2022 «При призупинення дій трудових договорів працівників ПрАТ «ММКІ».

Відповідно до наданого витягу форми РС-право ППВП ПФУ від 06.02.2024 вбачається, що позивачу до пільгового стажу за списком №1 зараховано з 01.07.2014 по 28.11.2015, з 01.12.2015 по 30.12.2015, з 01.01.2016 по 22.01.2021, з 01.02.2021 по 24.02.2021, з 01.03.2021 по 19.03.2021, з 01.04.2021 по 20.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Розділу XIV-1 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

- з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

- з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

- з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

- з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

- з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

- з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

- з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

- з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

- з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Згідно з п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. N637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Так, з трудової книжки позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, слідує, що позивач у спірний період з 25.06.1991 по 30.08.1991 працював у виробничому об`єднанні «Азовмаш» токарем 2 розряду; з 16.01.1997 працює дозувальником гарячого повертання у ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Вказане також не заперечується відповідачем, однак вказує, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 25.06.1991 по 30.08.1991, оскільки наявна розбіжність між датою звільнення (30.08.1991) та датою наказу про звільнення (24.04.1992).

З цього приводу суд вказує, що на час внесення записів про роботу позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена 20 червня 1974 року постановою Держкомтруда СРСР № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Згідно з пунктом 2.9 Інструкції № 162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі. При зміні формулювання причини звільнення пишеться: Запис за № таким-то є недійсним звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців", яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для обмеження належного соціального захисту громадянина.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 275/615/17 (провадження №К/9901/768/17).

Разом з тим, слід зазначити, що постановою Верховного Суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018 суд звернув увагу на те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином суд вказує, що відповідач повинен був зарахувати періоди роботи, а саме з 25.06.1991 по 30.08.1991 до страхового стажу позивача.

Щодо незарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, суд зазначає таке.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема, статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058 застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 20 Закону № 1058).

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у частині десятій статті 20 Закону № 1058 зазначено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VIта виключено положення п. 2 ч. 1ст. 4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Отже, з 01.01.2016 позивач не є платником єдиного соціального внеску та фактично позбавлений можливості забезпечити сплату сум єдиного внеску.

Тобто, за змістом наведених норм вбачається, що обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за їх несвоєчасну або не в повному обсязі сплату законом покладено на страхувальника.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового (01.07.2000 31.12.2004, з 01.04.2022 по 15.06.2022) та частково до пільгового стажу (16.01.1997-15.01.2003, 16.01.2003-02.08.2016, 03.08.2016-15.06.2022) при визначенні права позивача на пенсію спірних періодів роботи.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17.

У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 16.01.1997 по 15.01.2003, 16.01.2003 по 02.08.2016, 03.08.2016 по 15.06.2022.

Як вбачається з трудової книжки позивача у спірні періоди позивач працював на посаді дозувальника гарячого повертання.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача в частині спірних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача дозувальника гарячого повертання, вказані записи вчинені на підставі наказів по підприємству, однак не містять відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, як-то повної інформації щодо характеру виконуваної роботи, зайнятості повний робочий день для поширення пільг пенсійного забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем разом із трудовою книжкою до заяви про призначення пенсії надавались довідки, що уточнюють особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, №89,90,91, що видані ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Судом досліджені такі довідки та встановлено наступне.

Довідка ПрАТ «ММК ім. Ілліча» від 23.01.2024 №89 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що позивач працював повний робочий день з 16.01.1997 по 15.01.2003 на посаді дозувальника гарячого повернення, що передбачено списком №1. Накази про атестацію робочих місць: №137 від 10.05.1994, №127 від 07.05.1999, №192 від 30.06.2000;

Довідка ПрАТ «ММК ім. Ілліча» від 23.01.2024 №90 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що позивач працював повний робочий день з 16.01.2003 по 02.08.2016 на посаді дозувальника гарячого повернення, що передбачено списком №1. Накази про атестацію робочих місць: №192 від 30.06.2000, №224 від 07.05.2004, №98 від 07.05.2009, №330 від 07.05.2014, №459 від 25.05.2016;

Довідка ПрАТ «ММК ім. Ілліча» від 23.01.2024 №91 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що позивач працював повний робочий день з 03.08.2016 по 15.06.2022 фактично відпрацьованих на посаді дозувальника гарячого повернення, що передбачено списком №1. Накази про атестацію робочих місць: №459 від 25.05.2016, №400 від 07.05.2019. Додаткові відомості: накази №1 від 24.02.2022 «про простій», №8 від 01.04.2022 «Про зміну істотних умов праці», №15 від 15.06.2022 «При призупинення дій трудових договорів працівників ПрАТ «ММКІ».

Суд зазначає, що професії (посади), на яких позивач працював у спірний період, передбачені:

Списком 1 затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, код професії 1020100а-11863 «дозувальник гарячого повернення»;

Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, що діяв до 03.08.2016, розділ VII «Виробництво кольорових металів», підрозділ 3 «Спікання шихти», код 7.3а - «дозувальники гарячого повертання».

Списком №1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, розділ VII «Виробництво кольорових металів», підрозділ 3 «Спікання шихти», робітники : 6 пункт «дозувальники гарячого повертання».

Отже, записами в трудовій книжці в частині спірного періоду з урахуванням відомостей з довідок ПрАТ «ММК ім. Ілліча», що уточнюють особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, підтверджено зайнятість позивача повний робочий день зайнятим дозувальником гарячого повертання, що передбачена Списком №1.

Разом з тим, в оспорюваному рішенні, яким відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії, відповідач вказує на єдину підставу для не зарахування вказаних спірних періодів роботи до пільгового стажу - надані довідок № 89,90,91 не відповідають додатку 5 постанові Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Суд критично оцінює таку позицію, оскільки довідки, що уточнюють особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення. Крім того, відповідачем не уточнено причин та не конкретизовано обставин, які слугували підставою для висновку про невідповідність довідок постанові Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993. Доводи ж відповідача про те, що не зазначено підрозділ постанови та його пункту, необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи та постановами КМУ. Доказів протилежного відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Поряд з цим, в силу положень частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у доданих позивачем до заяви про призначення пенсії довідках для визначення права на пенсію за віком.

За таких обставин, відмовляючи позивачу у зарахуванні означених спірних періодів трудової діяльності до пільгового стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи позивача дозувальником гарячого повертання до пільгового стажу за Списком №1.

При цьому, суд зауважує, що права позивача у даному випадку порушено саме протиправною відмовою відповідача у призначенні пенсії, оформленою рішенням від №98 від 06.02.2024, а не діями щодо відмови у призначенні пенсії.

Суд вказує, що даний період повинен бути зараховано саме по 15.06.2022, оскільки при дослідженні довідки ПрАТ «ММК ім. Ілліча» від 23.01.2024 №91 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що наказом №15 від 15.06.2022 призупинено дій трудових договорів працівників ПрАТ «ММКІ». Доказів зворотнього суду не надано.

Щодо зарахування до стажу роботи періоду роботи позивача з 25.06.1991 по 30.08.1991 «Азовмаш» токарем 2 розряду до пільгового стажу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Розділом ХІV «Металообробка» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 передбачені робітники: токарі по обробці абразивних виробів (код 2150800а-19160).

Однак, згідно записів №1 та №2 у трудовій книжці працювала на посадах токаря 2-го розряду у редукторному цеху. Відтак, відповідач правильно зазначив про відсутність посади позивача у списках, що унеможливлює зарахування спірних періодів до пільгового стажу.

Проте, згідно норм ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, період роботи позивача з 25.06.1991 по 30.08.1991 на посаді токаря 2-го розряду підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Також суд враховує, що позивачу до пільгового стажу за списком №1, відповідно до наданого витягу форми РС-право ППВП ПФУ від 06.02.2024, зараховано з 01.07.2014 по 28.11.2015, з 01.12.2015 по 30.12.2015, з 01.01.2016 по 22.01.2021, з 01.02.2021 по 24.02.2021, з 01.03.2021 по 19.03.2021, з 01.04.2021 по 20.12.2021, з 01.01.2022 по 28.02.2022.

За змістом положення частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №98 від 06.02.2024 про відмову у призначенні пенсії, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 30.01.2024, суд зазначає наступне.

За змістом частини п`ятої статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Як вбачається з матеріалів справи, спір стосується наслідків розгляду відповідачем заяви позивача від 30.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, у вигляді рішення, яке скасовано судом як протиправне.

При цьому, судом зроблено висновок про неправомірність відмови відповідача у призначенні пенсії та у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до страхового стажу періоди роботи: з 25.06.1991 по 30.08.1991 «Азовмаш» токарем 2 розряду, з 01.07.2000 по 31.12.2004 та з 01.04.2022 по 15.06.2022 у ПРАТ «ММК ім.Ілліча», зарахувавши до пільгового стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди 16.01.1997 по 15.01.2003, 16.01.2003 по 30.06.2014, з 29.11.2015 по 30.11.2015, 23.01.2021 по 31.01.2021, 25.02.2021 по 28.02.2021, 20.03.2021 по 31.03.2021, 21.12.2021 по 31.12.2021, 01.03.2022 по 15.06.2022 у ПРАТ «ММК ім.Ілліча».

Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що встановлено судом, поряд з цим на час судового розгляду матеріали справи не містять доказів обрахунку пільгового стажу за Списком №1 з урахуванням зобов`язальних вимог суду, зважаючи також на дискрецію пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу (в тому числі пільгового), необхідного для призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням зобов`язальних вимог суду та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Суд зазначає, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права, захист не порушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За змістом положень частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дій (рішення) у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 968,96 грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Одеська область, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №98 від 06.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи: з 25.06.1991 по 30.08.1991 у виробничому об`єднанні «Азовмаш» токарем 2 розряду, з 01.07.2000 по 31.12.2004 та з 01.04.2022 по 15.06.2022 у ПРАТ «ММК ім.Ілліча», зарахувавши до пільгового стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 16.01.1997 по 15.01.2003, з 16.01.2003 по 30.06.2014, з 29.11.2015 по 30.11.2015, з 23.01.2021 по 31.01.2021, з 25.02.2021 по 28.02.2021, з 20.03.2021 по 31.03.2021, з 21.12.2021 по 31.12.2021, з 01.03.2022 по 15.06.2022 у ПРАТ «ММК ім.Ілліча».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Повне судове рішення складено 23.04.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька