Справа № 280/1528/24
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Справа № 280/1528/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 8, )

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області від 06.02.2024 № ПШ 010255 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Михайлишиним А.І., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1163414 від 16.02.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувану постанову прийнято відповідачем за результатами перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, в ході якої виявлено порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III). Підставою для притягнення позивача до відповідальності слугував висновок інспектора про відсутність на момент проведення перевірки роздруківки даних режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_2 з цифрового тахографу за 26.12.2023 (на момент перевірки особиста картка водія ОСОБА_2 не знаходилась в слоті тахографа). Позивач не погоджується з правомірністю винесення оскаржуваної постанови, оскільки вважає, що у даному випадку відсутній факт порушення позивачем приписів ст. 48 Закону №2344-III, оскільки транспортний засіб був обладнаний цифровим тахографом і при собі водій мав картку водія, а також зробив роздруківку роботи цифрового тахографа, що не було взято до уваги. Крім того, позивач стверджує, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відбувався без належного повідомлення, оскільки запрошення на такий розгляд позивачу не надходило. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 21.02.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано від Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті докази по справі, а саме: всі документи та матеріали, які стали підставою для винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 010255 від 06.02.2024; докази належного повідомлення ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

04.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача ставить під сумнів законність проведення рейдової перевірки з посиланням на те, що відповідачем не надано направлення на рейдову перевірку та щотижневий графік. Крім того, вказує, що суб`єктом відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону №2344-III, є автомобільний перевізник, а для наявності порушення вимог Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385) та Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі Положення №340) слід встановити відсутність у водія картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа. Натомість наявність у водія його картки та роздруківки встановлено актом перевірки та підтверджується матеріалами справи. Крім того, наявність вказаних документів підтверджується самим відповідачем у відзиві. Щодо належного повідомлення про розгляд справи зауважує, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач, окрім поштової адреси, позивач має офіційну електронну адресу та мобільний телефон, однак повідомлення про розгляд справи за вказаними засобами зв`язку не надходило.

06.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що статтею 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати та пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. На момент здійснення рейдової перевірки було виявлено порушення вимог ст. 48 Закону №2344-III, п. 3.3 Інструкції №385, а саме відсутність у водія, під час здійснення вантажного перевезення, роздруківки даних роботи цифрового тахографу, яке було зафіксоване в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.12.2023 №АР045896. Водій з актом перевірки був ознайомлений, в поясненнях зазначив: в момент перевірки картка водія знаходилась в тахо, інспектору надав картку водія, акт засвідчив своїм підписом. Як видно з матеріалів відеофіксації, в момент проведення рейдової перевірки у водія дійсно була в наявності картка водія та роздруківка даних з цифрового тахографу, але як виявилось, водій не вставив до кінця у слот тахографу особисту картку водія, у зв`язку з чим тахограф з початку руху транспортного засобу не виконував свої функції, що також підтверджено водієм. Крім того, враховуючи, що транспортний засіб позивача має повну масу понад 3,5 тонни та повинен бути обладнаний тахографом відповідно до чинного законодавства України, позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Зважаючи на зазначене, вважає, що постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу винесено правомірно. Просить відмовити у задоволенні позову.

11.03.2024 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що на момент проведення перевірки водій транспортного засобу дійсно мав і пред`являв особисту картку водія і роздруківку даних роботи цифрового тахографа, однак важливим є не лише наявність картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа, а і належне їх використання. Тобто, факт наявності вказаних документів не є вагомим доказом без належного дотримання норм визначеного законодавством їх використання. Порушення порядку експлуатації встановленого тахографа в частині невикористання чи неналежного використання водієм особистої картки до такого тахографа чи відсутність у водія достатньої кількості паперу для здійснення роздруківок має наслідком відсутність обов`язкового для здійснення перевезень документу, яким є роздруківка даних цифрового тахографа (відповідно до положень статті 48 Закону №2344-ІІІ "інші документи, визначені законодавством"), що не дає можливості зчитати інформацію з такого тахографа. В контексті зазначеного, щодо доводів позивача про наявність у водія транспортного засобу на момент проведення перевірки чинної особистої картки водія до цифрового тахографа та пов`язану з цим протиправність постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу за відсутність роздруківки даних роботи цифрового тахографа, зазначає, що посадовими особами Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача було виявлено факт невикористання (неналежного використання) водієм особистої картки до цифрового тахографа (така карта не була вставлена у відповідний слот тахографа). В свою чергу, в частині доводів позивача про використання водієм особистої картки, її знаходження в тахографі та вилучення водієм з тахографа на прохання інспектора та надання роздруківки даних роботи тахографа, зазначає, що належним доказом цього аргументу позивач була б належна роздруківка даних роботи водія, а саме наявність у роздруківці тахографа ПІБ водія, відстань пройдена водієм з моменту початку руху транспортного засобу, перелік всіх режимів водія. Щодо посилання представника позивача про неналежне повідомлення про розгляд справи, зазначає, що обов`язок про направлення порушнику повідомлення про дату, час та місце розгляду справи виконано в повному обсязі. Позивача завчасно було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Також зазначає, що відповідач не відповідає за безпосереднє доставляння кореспонденції позивачу, оскільки ці функції виконує підприємство пошти, а також не може нести відповідальність і в тих випадках, коли позивач сам не отримує поштової кореспонденції. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що під час перевірки був присутній водій, який повинен був повідомити своє керівництво про виявлення порушень.

11.03.2024 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких звертає увагу, що надані відповідачем направлення на рейдову перевірку та щотижневий графік не підписані та не містять відтиску печатки органу, яким би мав бути підписаний. Окрім того, у щотижневому графіку місце проведення перевірки а/д М-14 21 км+434 м. взагалі відсутнє. Враховуючи вказане, вважає, що перевірку було проведено безпідставно, а як наслідок постанову винесено не законно. Також звертає увагу суду, що 26.12.2023 водій мав і особисту картку водія і роздруківку даних роботи тахографа, однак наявність окремих недоліків роздруківки не можуть свідчити про її не чинність.

20.03.2024 до суду надійшли заперечення відповідача на додаткові пояснення позивача, в яких відповідач зазначає, що повна відсутність даних в роздруківці тахографа за певний період, в даному випадку за 26.12.2023, не є неістотним недоліком, а в повній мірі є недотриманням норм законодавства. Відсутність у роздруківці на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв обумовлюється невикористанням водієм наявної у нього картки водія, тобто картки контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначеної для використання в цифровому тахографі. Так, водій зобов`язаний вставляти картку водія у слот тахографа та активувати її перед початком кожної поїздки шляхом підтвердження інформації про особу водія, часу та країни, а у разі перетину кордону додавати дані про країну, у такому випадку тахограф фіксує відомості про здійснення водієм перевезення із фіксуванням часу руху та стоянки, швидкості, відстані, обертів шасі. Відтак, використання водієм своєї картки під час поїздки надає можливість роздруковувати на паперовому носії інформацію про його роботу та відпочинок. У той же час, у разі незастосування водієм картки перед початком поїздки та під час руху (не встановлення її у слот та відсутність активації) тахограф фіксує рух транспортного засобу без водія, що унеможливлює отримання інформації про роботу та відпочинок конкретного водія як протягом поточної, такі і попередніх поїздок. Просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

За змістом Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №045896 від 26.12.2023, у ході рейдової перевірки, проведеної 26.12.2023 о 23:15 посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області на ділянці дороги а/д М-14 (21км + 434м), зупинений та перевірений на додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт транспортний засіб марки «MAN», номерний знак НОМЕР_2 та напівпричіп марки «SCHMITZ», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , власник ОСОБА_1 .

Даним Актом зафіксовані порушення ст. 48 Закону №2344-III, вимог Наказів Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 та від 24.06.2010 №385, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону №2344-III: ч. 1 абз. 3 - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки роздруківки даних режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_2 з цифрового тахографа за 26.12.2023 (на момент перевірки особиста картка водія ОСОБА_2 не знаходилась в слоті тахографа).

Водій в Акті рейдової перевірки надав пояснення про причини порушень, зазначивши таке: «В момент перевірки картка водія знаходилась в тахо. Я інспектору предоставіл карту водителя. Распечатку я сделал». Копію акту водій отримав, про що свідчить його особистий підпис в акті №045896 від 26.12.2023.

06.02.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Запорізькій області стосовно ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 010255, якою на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III на позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Не погодившись з правомірністю вказаної постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон №2344-III, який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг (частина 1 статті 5 цього Закону).

За змістом статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, крім іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Відповідно до статті 6 Закону №2344-III постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок №1567) рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно із пунктом 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним таксометром;

- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

- виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Як визначено частинами першою та другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, перелік документів згідно з вказаною нормою не є вичерпним.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку, встановлює Положення №340.

Відповідно до п. 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пунктами 6.2 та 6.3 Положення № 340 передбачено, що облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Пунктом 1.3. Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно з п. 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції №385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктом 3.3. Інструкції №385 визначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема:

- правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР) ( 994_016 );

- наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

- дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

- строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа. (п. 3.6. Інструкції №385).

Аналіз наведених положень чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи Уктрансбезпеки шляхом проведення перевірок, зокрема, рейдових. У зв`язку з цим, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти уповноваженим особам документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. До документів для здійснення внутрішніх перевезень обов`язковими є картка водія або роздруківка даних роботи тахографа, у випадку обладнання транспортного засобу тахографом або індивідуальна контрольна книжка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа.

Отже, у випадку обладнання транспортного засобу тахографом норми чинного законодавства зобов`язують водія транспортного засобу обладнаного цифровим тахографом мати один з передбачених Інструкцією №385 документів: або картку водія, або роздруківку даних роботи тахографа.

При цьому, уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документів під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезеннях.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок із забезпечення, а на водія - пред`явлення для перевірки документів, встановлених чинним законодавством, на підставі яких здійснюється перевезення. У разі відсутності на момент проведення рейдової перевірки визначених законодавством документів, до перевізника застосовується штраф.

Оформлення результатів рейдової перевірки та порядок застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 Порядку №1567.

Так, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис. (пункти 20-22 Порядку №1567).

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пункт 26 Порядку №1567 передбачає, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Згідно з пунктом 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем порядку повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт суду зазначає таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22.01.2024 відповідач рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення направив на адресу ОСОБА_1 запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт №5731/26/24-24 від 19.01.2024, в якому повідомлено, що розгляд справи відбудеться 06.02.2024 з 10 год., що підтверджується реєстром відправлення рекомендованих листів.

Відповідно до даних трекінг-відстеження рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що відправлення перебувало у точці видачі, починаючи з 24.01.2024, 27.01.2024 відправлення не вручено під час доставки: «інші причини», 07.02.2024 відправлення повернено за зворотною адресою «закінчення встановленого терміну зберігання».

Суд зауважує, що обов`язок відповідача повідомити суб`єкта господарювання про розгляд справи обмежується лише надісланням виклику на розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого виклику знаходяться за межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу, оскільки відносини між оператором поштового зв`язку та адресатом знаходяться поза межами контролю відповідача та не залежать від нього.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 809/1198/17 та від 13.06.2018 у справі № 820/6755/16.

Судом встановлено, що відповідач завчасно направив на адресу позивача повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке не було вручено позивачеві з підстав, не залежних від відповідача, при цьому відповідач вчинив всі належні та достатні дії для повідомлення позивача про такий розгляд.

Посилання позивача не ненаправлення відповідного повідомлення на його електронну адресу суд вважає безпідставними, оскільки положення пункту 26 Порядку №1567 передбачають три альтернативних способи повідомлення перевізника про час і місце розгляду справи про порушення: - під розписку; - рекомендованим листом із повідомленням; - надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). При цьому, повідомлення здійснюється в один із наведених способів, а не всіма способами одночасно.

Відповідач направив позивачеві повідомлення рекомендованим листом з повідомленням, отже не мав обов`язку здійснювати повідомлення в інший спосіб, а тому суд відхиляє посилання позивача на порушення відповідачем порядку повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення, як необґрунтовані.

Крім того, в постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17 у подібних правовідносинах щодо застосування положень пункту 26 Порядку № 1567, Верховний Суд зазначив, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу (пункт 31 постанови).

Щодо суті виявленого порушення, судом встановлено, що належний позивачу транспортний засіб, який був об`єктом рейдової перевірки, обладнаний працюючим та повіреним цифровим тахографом, що не заперечується сторонами.

Так, у відповідності до ст. 49 Закону № 2344-ІІІ водій транспортного засобу, ОСОБА_2 , пред`явив до перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу MAN, номерний знак НОМЕР_2 серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу напівпричіп марки SCHMITZ, номерний знак НОМЕР_3 , серії НОМЕР_5 ; посвідчення водія серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_2 ; картку водія НОМЕР_6 від 26.06.2023; ТТН №311 від 25.12.2023.

Крім того, під час рейдової перевірки водій надав посадовій особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Укртрансбезпеки роздруківку даних цифрового тахографу за 26.12.2023, втім, як встановлено із наданого відповідачем відеозапису проведення рейдової перевірки, було виявлено факт неналежного використання водієм особистої картки до цифрового тахографу, оскільки така картка не була встановлена у відповідний слот тахографа.

На відповідне зауваження посадової особи Укртрансбезпеки щодо не встановлення до кінця у слот тахографу чіпу картки водія, через що тахограф з початку руху транспортного засобу не здійснював фіксацію та не писав режим праці та відпочинку, водій не заперечив та зазначив, що не бачив, що він не працює.

Втім, суд враховує, що водій ОСОБА_2 мав при собі діючу картку водія, та пред`явив її посадовим особам Укртрансбезпеки, що не заперечується відповідачем.

Натомість, у висновках акту перевірки від 26.12.2023 № 045896 посадовими особами Укртрансбезпеки інкримінується позивачу порушення ст. 48 Закону №2344-III, вимог Наказів Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 та від 24.06.2010 №385 в частині відсутності на момент проведення перевірки у водія роздруківки даних режиму праці та відпочинку водія з цифрового тахографу, хоча наявність у водія іншого альтернативного документу - картки водія - відповідачем не заперечується.

При цьому, суд зазначає, що диспозиція норми статті 60 Закону №2344-III відносить до об`єктивної сторони складу відповідного правопорушення лише факт відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, водночас, у спірних правовідносинах такі документи, зокрема, картка водія, були наявні та пред`явлені водієм перевіряючим.

Отже враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, суд дійшов висновку, що підстави для застосування до позивача штрафу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ були відсутні, оскільки на момент проведення рейдової перевірки водій мав в наявності та пред`явив документи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, а тому постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 010255 від 06.02.2024 є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Інші аргументи сторін не є визначальними для вирішення даної справи з огляду на те, що відповідачем не доведено факт допущення ФОП ОСОБА_1 порушення законодавства про автомобільний транспорт під час рейдової перевірки, наслідки якої зафіксовано в акті №045896 від 26.12.2023, отже такі аргументи не впливають на висновок суду про протиправність оскаржуваної постанови.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем обґрунтовані судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1 211,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу №ПШ 010255 від 06.02.2024.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати зі сплати судового збору сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач фізична особа підприємець ОСОБА_1 , Місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, місцезнаходження: 69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, 8, .

Повне судове рішення складено 22.04.2024.

Суддя М.О. Семененко