Справа № 360/152/24
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/152/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2024 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач І), військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач ІІ), військової частини НОМЕР_3 (далі відповідач ІІІ), у якій позивач просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 31.03.2022 по 18.11.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2023 рік, одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за дев`ятнадцять повних календарних місяців служби, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України про Державний бюджет на перше січня 2022 року та перше січня 2023 року відповідно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 31.03.2022 по 31.12.2022 включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2023 по 10.04.2023 включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 31.03.2022 по дату фактичної виплати грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 11.04.2023 по 18.11.2023 включно, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 року № 460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за дев`ятнадцять повних календарних місяців служби, з урахуванням посадових окладів та окладів за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 11.04.2023 по дату фактичної виплати грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 31.03.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 як військовослужбовець військової служби за мобілізацією. Військова частина НОМЕР_1 знаходиться на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 і саме остання здійснює виплату грошового забезпечення, що зумовлює необхідність залучення її до розгляду даної справи як ще одного відповідача.

10.04.2023 був виключений зі списків особового складу військової частини відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2023 № 103 з огляду на вибуття до нового місця служби військової частини НОМЕР_3 .

Позивач звільнений у запас та виключений зі списків військової частини НОМЕР_3 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 18.11.2023 № 333.

У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачами здійснювалося у заниженому розмірі, а саме: у період з 31.03.2022 по 18.11.2023 позивачу виплачувались посадові оклади, оклади за військовим званням, які не обраховувались із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного календарного року (станом на 01.01.2022 та 01.01.2023).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови КМ України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в п. 4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.

В подальшому вказана постанова залишена без змін постановою Верховного Суду № 826/6453/18 від 20.10.2022.

З 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція п. 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Окрім того, існує правова колізія між нормами п. 3 розділу ІІ Закону України №1774- VІІІ від 06.12.2016 року та п. 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704, у ході розв`язання якої перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.

Так, у пункті 3 розділу ІІ Закону України №1774-VІІІ від 06.12.2016 року вказано: «3. Установити, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».

Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 11.02.2021 у справі № 200/3774/20-а, оскільки норма п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774- VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Пунктами 1 розділів 2 та 3 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 передбачено, посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до Постанови № 704, а оклади за військовими званнями виплачуються в розмірах, визначених у додатку 14 до Постанови № 704.

При цьому відповідно до актуальної позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21 зазначено, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX, Закон України «Про державний бюджет на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX, Закон України «Про державний бюджет на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020-2023 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили. Натомість після вступають в правову колізію, вирішенням якої має бути застосування норми Закону України, як акту вищої юридичної сили.

Таким чином, з урахуванням вказаних правових висновків Верховного Суду, оскільки норма п. 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ від 06.12.2016 не втратила чинності і має вищу юридичну силу, ніж положення п. 4 Постанови № 704, у редакції Постанови № 481, то наявні підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями позивача шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2022, 2023 роках станом на: - 01.01.2022 становив 2481,00 грн відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2022 рік", - 01.01.2023 становив 2684,00 грн. відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік". Отже, редакція законів України про державний бюджет 2022-2023 роки свідчить про зміни в розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сторону їх поступового збільшення.

Відтак, протягом спірного періоду проходження позивачем військової служби - з 31.03.2022 по 18.11.2023 грошове забезпечення позивача мало обчислюватися згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а саме: щодо періоду з 31.03.2022 по 31.12.2022 - із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, а щодо періоду з 01.01.2023 по 18.11.2023 - із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023.

Щодо періоду військової служби у військовій частині НОМЕР_1 - доказом невірного обрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням слугує витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 31.03.2023 № 61 та грошовий атестат від 10.04.2023 № 1593, виданий військовою частиною НОМЕР_2 , в якому вказано: - оклад за військовим званням п`ятсот тридцять грн 00 коп. - посадовий оклад за 03 тарифним розрядом дві тисячі шістсот сорок грн 00 коп.

Вказані суми окладу за військовим званням та посадового окладу не були обраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний розряд із відповідної таблиці постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704.

Так, відповідно до Тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 1) тарифному розряду Позивача відповідає наступний тарифний коефіцієнт:

Тарифний розряд 3, тарифний коефіцієнт 1,5.

Для визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який взятий відповідачами для обрахунку посадового окладу необхідно відомий посадовий оклад (2640,00 грн) розділити на тарифний коефіцієнт (1,5), що дасть 1760 грн. Вказане явно не відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022, що становило 2481,00 грн.

Аналогічно щодо визначення окладу за військовим званням. Так, у Схемі тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 14) званню позивача під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 відповідав наступний тарифний коефіцієнт:

Військові (спеціальні) звання - Солдат, матрос, рядовий служби цивільного захисту, рядовий внутрішньої служби, рядовий податкової міліції;

Тарифний коефіцієнт 0,3.

Відповідно для визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який взятий відповідачами 1 і 2 для обрахунку посадового окладу необхідно відомий оклад за військовим званням (530,00 грн) розділити на тарифний коефіцієнт (0,3), що дасть 1766 грн. Вказане, на думку позивача, не відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022, що становило 2481,00 грн.

Аналогічні відомості щодо невірно визначеного розміру посадового окладу та окладу за військовим званням викладені у картках особового рахунку № НОМЕР_4 та 567 від 25.01.2024, які були отримані від військової частини НОМЕР_2 .

Щодо періоду військової служби у військовій частині НОМЕР_3 - відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 11.04.2023 № 104 посадовий оклад становив 2880 гривень на місяць. Оклад за військовим званням не змінювався, оскільки звання змін не зазнало.

Аналіз розміру посадового окладу свідчить про його визначення без застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 (2684 грн). Оскільки застосування будь-якого тарифного коефіцієнту, навіть мінімального 1,4 призвело б до встановлення посадового окладу у значенні 3757,60 грн, що не відповідає встановленому позивачу 2880,00 грн.

З 13.04.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 13.04.2023 № 106 позивача переміщено на посаду солдата резерву 4 запасної роти, посадовий оклад 2470 грн. Аналіз вказаного показника (2684 грн*1.4=3757,60 грн, що явно більше встановленого позивачу) свідчить про порушення його прав на отримання належного рівня грошового забезпечення шляхом не застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 при встановленні посадового окладу та наступного обрахунку грошового забезпечення.

З 01.07.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 01.07.2023 № 187 позивача переміщено на посаду начальника радіостанції, з посадовим окладом 2910 грн на місяць. Одночасно, наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 01.07.2023 № 119-РС було присвоєно первинне військове звання сержантського та старшинського «молодший сержант».

Отже, з 01.07.2023 грошове забезпечення позивача має розраховуватись наступним чином. У Схемі тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 14) званню Позивача з 01.07.2023 відповідав наступний тарифний коефіцієнт:

Військові (спеціальні) звання - Молодший сержант, старшина 2 статті, молодший сержант внутрішньої служби;

Тарифний коефіцієнт 0,38.

Перемноживши прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 у 2684 грн на тарифний коефіцієнт 0,38 мали б отримати оклад за військовим званням у 1019,92 грн. Натомість, позивачу встановлено оклад за званням у розмірі 670,00 грн, про що свідчать дані, викладені у картці особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 за 01/2023-12/2023, яка була отримана від військової частини НОМЕР_3 у рамках іншої судової справи (№ 360/1478/23).

Щодо посадового окладу за вказаний період то він мав би становити як мінімум 3757,60 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2684 грн*мінімальний тарифний коефіцієнт 1.4), замість встановленого 2910 гривень на місяць

З 13.07.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 13.07.2023 № 201 позивача переміщено на посаду сержанта резерву 4 запасної роти, посадовий оклад 2470 гривень на місяць.

Стосовно посадового окладу то останній мав би бути як мінімум 3757,60 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2684 грн*мінімальний тарифний коефіцієнт 1.4), замість встановленого 2470 гривень на місяць.

Починаючи з 16.08.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 16.08.2023 № 235 позивача допущено до тимчасового виконання службових обов`язків за вакантною посадою офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_3 , та вирішено вважати таким, що з 12.08.2023 справи та посаду прийняв і приступив до тимчасового виконання службових обов`язків за вакантною посадою. Встановлено оклад за посадою 4090 гривень на місяць, шпк - «капітан юстиції», виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 420% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Помічнику командира бригади з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби виплату грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків проводити при умові безперервного виконання обов`язків за посадою 30 календарних днів і більше, строком не більше ніж шість місяців з дня прийому справ та посади.

Таким чином, з 12.08.2023 по 18.10.2023 (з 19.10.2023 по 02.11.2023 позивач перебував у частині щорічної відпустки доказ чого копія відпускного квитка № 2205 від 17.10.2023) посадовий оклад позивача встановлений із розрахунку для працездатних осіб у розмірі 1762 грн. З огляду на вказане, тарифний коефіцієнт за вказаною посадою складає 2,32 (4090/1762=2,32).

Натомість, при застосуванні прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 у 2684 грн дало б посадовий оклад у 6230 грн (2684 *2,32), замість встановленого 4090 гривень на місяць.

Отже, відповідачем 3 нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, виходячи із помилкового розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням, що призвело до зменшення грошового забезпечення позивача, порушень його прав та законних інтересів.

Аналогічні відомості щодо невірно визначеного розміру посадового окладу та окладу за військовим званням викладені у картці особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 за 01/2023-12/2023 та в наказах командира військової частини.

Щодо обґрунтування позовних вимог до військової частини НОМЕР_2 - військова частина НОМЕР_1 з 01.06.2017 знаходиться на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 відповідно до рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.05.2017 № 11732, про що свідчить лист військової частини НОМЕР_6 від 27.06.2017 № 116/14/3/2294.

Позивач отримував грошове забезпечення, яке нараховувала військова частина НОМЕР_1 , однак нараховане грошове забезпечення позивачу виплачувалось через військову частину НОМЕР_2 . Отже, військова частина НОМЕР_1 нараховувала (обчислювала) грошове забезпечення позивачу, а військова частини НОМЕР_2 виплачувала позивачу грошове забезпечення на підставі документів від військової частини НОМЕР_1 . Доказом вказаного слугують грошовий атестат від 10.04.2023 № 1593 та картки особового рахунку № НОМЕР_7 .

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо зобов`язання виплатити позивачу грошове забезпечення слід звертати до військової частини НОМЕР_2 .

Щодо перерахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 333 від 18.11.2023 позивачу належить виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, грошову компенсацію за невикористані відпустки як учасника бойових дій за 2023 рік. Крім того, позивачем протягом строку служби отримано грошову допомогу для оздоровлення за 2022 - 2023 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік. Виходячи з помилкового розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням при виплаті грошового забезпечення відповідачами помилково розраховано й вищевказані виплати.

Щодо одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за дев`ятнадцять повних календарних місяців служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 18.11.2023 № 333 вирішено виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за дев`ятнадцять повних календарних місяців служби.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення. Позивач отримав одноразову грошову допомогу по звільненню у розмірі 15 997,43 грн, відомості про що наявні у картці особового рахунку № НОМЕР_5 . З огляду на вказане у попередніх розділах даної позовної заяви, відповідачем 3 було здійснено відповідний обрахунок та виплату одноразової грошової допомоги виходячи із місячного грошового забезпечення розрахованого без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01.01.2023.

З посиланням на правові позиції, викладені Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 686/13725/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19, позивач просив задовольнити позовні вимоги в частині компенсації втрати частини доходів.

Також позивач зазначив, що разом із виплатою грошового забезпечення позивачеві підлягає виплата компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з вказаним позовом з метою захисту власних порушених прав та законних інтересів.

Ухвалою суду від 16.02.2024 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяву про поновлення строку звернення до суду за період з 20.07.2022 по 18.11.2023 з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

20.02.2024 на виконання вимог ухвали суду від 16.02.2024 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.02.2024 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 29.02.2024 у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_3 про зміну правил розгляду справи відмовлено.

Ухвалою суду від 29.02.2024 у задоволенні військової частини НОМЕР_3 про зупинення провадження у справі відмовлено.

23.02.2024 відповідачем ІІІ в/ч НОМЕР_3 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців (далі - Постанова КМУ №704).

З 29.01.2020 з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 пункт 6 постанови КМ України № 103 втратив чинність та була відновлена дія п. 4 постанови КМ України № 704 у первісній редакції.

Однак, з відновленням дії пункту 4 постанови КМУ №704 у його первісній редакції, слід врахувати, що нею визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями, що складає 50% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року, отже у випадку, коли у календарному році, в якому застосовуються положення пункту 4 постанови КМУ №704 в такій редакції, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року є меншим 50% розміру мінімальної заробітної плати, то розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року як розрахункова величина не застосовується та має бути застосована розрахункова величина 50 % розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294- ІХ (зі змінами та доповненнями), встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01 січня 2020 року становить 2102,00 грн. При цьому, мінімальна заробітна плата з 01.01.2020 становила - 4723,00 грн.

Отже, при визначенні розміру посадового окладу з урахуванням тарифних коефіцієнтів згідно з додатками 1, 12, 13, 14 в якості розрахункової величини повинна застосовуватися мінімальна заробітна плата, оскільки 50% її розміру (2361,50 грн) перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений у 2020 році (2102,00 грн).

Проте, згідно з п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, під час розв`язання правової колізії між нормами п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ та п. 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103 перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.

Оскільки норма п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п. 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, немає законодавчо визначених підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

При розгляді справи слід також врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 по справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких: « 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». За змістом пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають».

Доводи позивача щодо необхідності обчислення посадового окладу та окладу за військове звання виключно з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2020, на думку військової частини НОМЕР_3 є недоречними, оскільки таке застосування суперечить застосуванню п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ та п. 4 Постанови № 704 п. 4 постанови КМУ № 704.

Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2021 року по справі № 200/3774/20-а зроблені висновки, оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Тому відповідач діяв правомірно, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 1 січня 2018 року.

Наведений висновок повторений в постанові Верховного Суду у справі № 480/5496/20 від 10.09.2021.

Щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з 11.04.2023 по 18.11.2023 включно, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги по звільненню відповідач ІІІ зазначив, що постановою КМ України №481 від 12.05.2023 було внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виклавши абзац перший в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 18.11.2023 №333, з 18.11.2023 був звільнений у запас та виключений зі списків військової частини НОМЕР_3 .

Станом на момент звільнення з військової служби останнім, діяла редакція постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 із змінами від 12.05.2023.

У зв`язку із вищевикладеним, після 12.05.2023 ОСОБА_1 не належить перерахунок грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги по звільненню.

Відповідно, перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 11.04.2023 по 18.11.2023 включно також не підлягає задоволенню, оскільки з 12.05.2023 постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 зазнала змін.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 242 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 та був зарахований на грошове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 .

В свою чергу, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 18.11.2023 №333 ОСОБА_1 з 18.11.2023 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач із даним наказом погодився та станом на теперішній час відомостей щодо його оскарження немає.

Якщо позивач вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 , то він повинен був оскаржити наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 18.11.2023 №333 в місячний строк шляхом подачі позову до суду або не погоджуватись з ним доки не було б проведено з ним усіх необхідних розрахунків.

Також відповідач ІІІ зазначив, що станом на теперішній час ще немає рішення суду, підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, і саме тому дана вимога позивача є передчасною та не підлягає задоволенню. Отже, вимога про компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати в даному випадку не має жодних правових підстав.

Стосовно неотримання відповіді позивачем на заяву відповідач ІІІ зазначив, що заява ОСОБА_1 від 28.01.2024 №2 була отримана військовою частиною НОМЕР_3 лише 19.02.2024 за вх.№2462. Відповідь на вищезазначену заяву була надана військовою частиною НОМЕР_3 22.02.2024 за вих.№0666/35/1302 та надіслана засобами поштового зв`язку на адресу останнього.

З огляду на наведене відповідач ІІІ просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

04.03.2024 відповідачем ІІ в/ч НОМЕР_2 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Порядок нарахувань грошового забезпечення визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на перше січня відповідного року, відповідним Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

З системного аналізу нормативно-правових актів, які визначають порядок дій в спірних правовідносинах встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) пунктом 4 було визначено порядок обрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103) було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704.

Щодо порівняння наведених змін:

В редакції п.4 Постанови №704 станом на 30.08.2017 зазначено: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але неменше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

В положенні Постанови №103 в частині, що вносять зміни до п.4 Постанови №704 поточна діюча редакція норми, зазначено: Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, виданим пізніше нормативно-правовим актом (Постановою №103) того ж самого органу (Кабінетом Міністрів України), що прийняв первісну Постанову №704, уточнено механізм обрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

За загальним правилом застосування нормативно-правових актів у разі існування неузгодженості між підзаконними актами, у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Саме тому в даному випадку застосуванню підлягає механізм, який визначає множення саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., а не 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Таким чином, позивачу проводився розрахунок складових грошового забезпечення виходячи з наступних показників.

Законом України від 07.12.2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік», станом на 01.02.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб визначено в розмірі 1762 грн.

Відповідно до додатку 6 наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90 «Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України», (далі Наказ № 90) визначався тарифний коефіцієнт.

Розмір посадового окладу розраховується шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року (1762 грн) на тарифний коефіцієнт за посадою, на який перебував військовослужбовець. А у разі якщо посадовий оклад визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище округлюються до десяти гривень.

Розмір окладу за військовим званням визначається за Схемою тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу Додаток 14 до Постанови №704.

Розмір окладу за військовим званням розраховується шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року (1762 грн) на тарифний коефіцієнт за військовим званням військовослужбовця. У разі якщо розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище округлюються до десяти гривень.

Саме такий розмір посадового окладу, а також розмір окладу за військовим званням при нарахуванні щомісячного грошового забезпечення, а також одноразових видів грошового забезпечення позивачу був застосований за період 2020 року.

Також відповідач ІІ зазначив про безпідставність вимоги про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати через її передчасність, оскільки грошову допомогу на оздоровлення, перераховану з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди станом на момент звернення до суду та прийняття даного рішення нараховано та виплачено з порушенням строків не було, а відтак у її задоволенні слід відмовити, бо вона є передчасною.

З огляду на наведене, представник відповідача ІІ просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

23.02.2024 позивачем надано відповідь на відзив відповідача ІІІ, в якому зазначено, що у позові не заявлено вимог, пов`язаних із застосуванням для обрахунку грошового забезпечення мінімальної заробітної плати. Натомість, заявлені вимоги щодо необхідності обрахунку грошового забезпечення виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного календарного року. По друге, відповідач зазначає про наявність постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, та вказує, що з 29.01.2020 року пункт 6 постанови КМ України № 103 втратив чинність та була відновлена дія п. 4 постанови КМ України № 704 у первісній редакції. Проте, в подальшому відповідач допускається помилкового висновку щодо застосування даної норми у частині використання для обрахунку грошового забезпечення мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року. Відповідачем також упускається інший абзац пункту 3 розділу ІІ Закону України №1774-VІІІ від 06.12.2016. По третє, позивач погодився із висновком відповідача, що під час розв`язання правової колізії між нормами п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ та п. 4 Постанови № 704 перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.

Щодо постанови КМ України від 12.05.2023 №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704», якою внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Так, 17.05.2023 на веб-сторінці "Урядовий портал" (Єдиний веб-портал органів виконавчої влади України) розміщено повідомлення про прийняття Кабінетом Міністрів України постанови "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704" від 12.05.2023 за № 481 (далі Постанова № 481).

Даною постановою Уряду України вирішено:

1. Скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (Офіційний вісник України, 2018 р., № 20, ст. 662).

2. Внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

3. Установити, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.

Водночас, відомостями з офіційного веб-порталу Верховної Ради України підтверджується, що Постанова №481 набрала чинності 20.05.2023.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" №794-VІІ від 27.02.2014 постанови Кабінету Міністрів України набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування. Зважаючи на відсутність приписів в Постанові №481 про її застосування із іншої дати ніж дати набрання чинності в суду, станом на час вирішення спору, відсутні підстави формувати інші висновки, ніж ті, які містяться в усталеній практиці Верховного Суду.

Також, в даній постанові не розкрито зміст, яким чином врегульовувати спірні правовідносини щодо врахування сталої величини (1 762 гривень) для розрахунку розмірів посадового окладу і окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, за період з 29.01.2020 (дня ухвалення Шостим апеляційним адміністративним судом постанови у справі №826/6453/18) до 12.05.2023 (дня прийняття Постанови №481).

Незважаючи на прийняття Кабінетом Міністрів України 12.05.2023 постанови №481 Верховний Суд станом на день подання даного позову, не змінив (не відступив) від своїх попередніх висновків щодо застосування норм права в справах щодо оформлення нових довідок, що відображено в ухвалах від 15.05.2023 по адміністративних справах №420/7224/22, №420/7793/22, №420/7236/22, №420/9301/22, №420/9747/22 і №420/11734/22.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).

Таким чином, аргументи відповідача є помилковими, наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо періоду після 20.05.2023.

04.03.2024 позивачем надано відповідь на відзив відповідача ІІ, в якому зазначено, зокрема, що відповідач упускає наявність постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, за якою з 29.01.2020 пункт 6 постанови КМ України № 103 втратив чинність та була відновлена дія п. 4 постанови КМ України № 704 у первісній редакції. Крім того, допускає помилковий висновок щодо застосування даної норми у частині використання для обрахунку грошового забезпечення мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року. Відповідачем також упускається інший абзац пункту 3 розділу ІІ Закону України №1774-VІІІ від 06.12.2016 року. Про це нижче за текстом. По третє, під час розв`язання правової колізії між нормами п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ та п. 4 Постанови № 704 перевагу належить віддати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили.

Щодо компенсацій втрати частини доходів позивач послався на практику Верховного Суду України у справі № 6-58цс11, справі №21-2003а16, та Верховного Суду у справах №336/4675/17, №523/1124/17, №521/940/17.

07.03.2024 відповідачем ІІІ подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначені підстави, аналогічні викладеному у відзиві.

Відповідач-1 правом на надання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , у періоди з 11.04.2023 по 12.04.2023, з 21.04.2023 по 26.07.2023, з 07.09.2023 по 18.10.2023, з 03.11.2023 по 18.11.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України НОМЕР_9 , дубліката картки фізичної особи платника податків, витягу з реєстру територіальної громади від 12.12.2023, довідки військової частини НОМЕР_3 від 06.12.2023 № 5025.

Довідкою військової частини НОМЕР_6 від 27.06.20217 № 116/14/3/2294 підтверджується, що у зв`язку з проведенням організаційних заходів з 01.06.2017 військову частину НОМЕР_1 та 108 розрахунково аналітичну станцію знято з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_10 та зараховано на відповідне забезпечення до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.03.2022 № 61 солдата ОСОБА_1 , на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призначеного на посаду радіотелеграфіста приймального радіовузла взводу управління та зв`язку 10 командного пункту протиповітряної оборони, який стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахувати до списків особового складу, та на всі види забезпечення, та вважати таким, що з 31.03.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 3 тарифним розрядом посадовим окладом 2640 грн на місяць, шпк «солдат».

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2023 № 103 солдата ОСОБА_1 , радіотелеграфіста приймального радіовузла взводу управління та зв`язку, призначеного наказом командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по особовому складу) від 31.03.2023 № 107-РС на посаду стрільця помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_11 окремої механізованої бригади, вважати таким, що 10.04.2023 справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, в АДРЕСА_2 , військової частини НОМЕР_3 . З 10.04.2023 виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Зняти з котлового забезпечення у пункті постійної дислокації при військовій частині НОМЕР_2 з 11.04.2023 та видати продовольчий атестат. Вислуга років у Збройних Силах станом на 10.04.2023 становить: календарна 01 рік 00 місяців 10 днів, пільгова 00 років 00 місяців 00 днів, загальна 01 рік 00 місяців 10 днів. Щорічна основна відпустка за 2023 рік використана в кількості 10 діб. Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 544% від посадового окладу з 01 по 10 квітня 2023 року. Виплатити надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання, та надбавка за вислугу років з 01 по 10 квітня 2023 року. Матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України 07 червня 2018 року № 260, за 2023 рік не отримав. Грошову допомогу на оздоровлення згідно наказу Міністра оборони України від 07.06.20218 № 260 за 2023 рік не отримав.

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 11.04.2023 № 104 вважати таким, що прибув до пункту постійної дислокації військової частини та приступив до виконання службових обов`язків, залучити до виконання бойових завдань, ведення воєнних (бойових) дій у складі штатних підрозділів, та знов сформованих, в тому числі позаштатних, та до здійснення завдань із всебічного забезпечення підрозділів військової частини, та підрозділів, які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії: 2.1. солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_12 (по особовому складу) від 31.03.2023 № 107-РС на посаду стрільця помічника гранатометника 2 стрілецького батальйону, який прибув з військової частини НОМЕР_1 , з 11.04.2023 зарахувати до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 13.04.2023 № 106 (по стройовій частині) у зв`язку зі службовою необхідністю увільнити від займаних посад та призначити на посади і вважати такими, що 13.04.2023 справи та посади прийняли і приступили до виконання службових обов`язків за посадами за відповідними ШПК та з посадовими окладами на місяць: солдата ОСОБА_1 , стрільця помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 15 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону солдата резерву 4 запасної роти, посадовий оклад 2470 грн на місяць, ШПК «солдат».

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 17.04.2023 № 111 у зв`язку зі службовою необхідністю та великим обсягом роботи, солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 4 запасної роти, з 17.04.2023 прикомандирувати до юридичної служби.

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 20.04.2023 № 115 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули із пункту постійної дислокації військової частини: 4.5. На виконання службових (бойових) завдань в оперативно тактичному угрупованні «Соледар» 20.04.2023 солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 4 запасної роти.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 21.04.2023 № 116 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що прибули до оперативно тактичного угруповання «Соледар» та приступити до виконання службових обов`язків, залучити до виконання бойових завдань, ведення воєнних (бойових) дій у складі штатних підрозділів, та знов сформованих, в тому числі позаштатних, та до здійснення завдань із всебічного забезпечення підрозділів військової частини, та підрозділів які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з пункту постійної дислокації військової частини 21.04.2023 солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 4 запасної роти.

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 25.05.2023 № 150 внесено зміни до пункту 8 наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 17.04.2023 № 111, стосовно прикомандирування солдата ОСОБА_1 , викладено у наступній редакції: «8. У зв`язку зі службовою необхідністю та великим обсягом роботи, солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 4 запасної роти, з 17.04.2023 прикомандирувати до юридичної служби.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 01.07.2023 № 187 нижчепойменованих військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, призначених наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 01.07.2023 № 118-РС на посади, вважати такими, що з 01.07.2023 справи та посади прийняли і приступили до виконання службових обов`язків солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 4 запасної роти начальника радіостанції 2 радіостанції взводу зв`язку батальйону матеріального забезпечення, посадовий оклад 2910 грн на місяць, ШПК молодший сержант.

Згідно із витягом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 13.07.2023 № 201 нижчепойменованих військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, призначених наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 13.07.2023 № 124-РС на посади, вважати такими, що з 13 липня 2023 року справи та посади прийняли і приступили до виконання службових обов`язків: молодшого сержанта ОСОБА_1 , начальника радіостанції 2 радіостанції взводу зв`язку батальйону матеріального забезпечення сержантом резерву 4 запасної роти, посадовий оклад 2470 грн на місяць.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 27.07.2023 № 215 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули із тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 » оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_5 » до пункту постійної дислокації смт Чорноморське 27.07.2023 молодшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву 4 запасної роти.

Згідно із витягом із наказу командиру військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 28.07.2023 № 216 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що прибули до пункту постійної дислокації військової частини та приступили до виконання службових обов`язків, залучити до виконання бойових завдань, ведення воєнних (бойових) дій у складі штатних підрозділів, та знов сформованих, в тому числі позаштатних, та до здійснення завдань із всебічного забезпечення підрозділів військової частини, та підрозділів які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії із тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_4 » оперативно тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 молодшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву 4 запасної роти.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 16.08.2023 № 235 молодшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_3 , допустити до тимчасового виконання службових обов`язків за вакантною посадою офіцера юридичної служби військової частини НОМЕР_3 , вважати таким, що з 12 серпня 2023 роки справи та посаду прийняв і приступив до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою.

Відповідно до витягу із наказу командира НОМЕР_11 окремої механізованої бригади імені Лицарів Зимового походу від 18.11.2023 № 220-РС відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» молодшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву запасної роти НОМЕР_11 окремої механізованої бригади.

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 18.11.2023 № 333 нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули із оперативно тактичного угруповання «Соледар»:

3.1. Військовослужбовця, призваного за мобілізацією, молодшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта резерву 4 запасної роти, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 18.11.2023 № 220-РС, з військової служби в запас, відповідно до підпункту «г», пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати такими, що 18.11.2023 справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З 18.11.2023 виключити зі списків особового складу військової частини, з 19.11.2023 з усіх видив забезпечення військової частини.

Вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 01 рік 07 місяців….

Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови КМУ від 17.09.2014 № 460 в розмірі 4% місячного грошового забезпечення за дев`ятнадцять повних календарних місяців служби….

Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась. Щорічна основна відпустка за 2023 рік використана тривалістю 25 діб.

Виплатити грошову компенсацію за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік.

Відпустка за сімейними обставинами за 2023 рік не надавалась.

На підставі рішення Міністра оборони України від 14.11.2019 № 17709/з, статті 16-2 Закону України «Про відпустки» та пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплатити грошову компенсацію за 14 діб невикористаної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2023 рік.

Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік згідно із наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, у сумі 21049 грн 25 коп.

Матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань за 2023 рік за наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 не виплачувалась…

Листом від 22.02.2024 № 0666/35/1302 військовою частиною НОМЕР_3 надано позивачеві відповідь на заяву за вих. № 2 від 28.01.2024 з питань перерахування та виплати за період з 11.04.2023 по 18.11.2023 грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 2023 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги по звільненню, зареєстровану за № 2462 від 19.02.2024, в якій з посиланням на постанову Верховного Суду від 11.02.2021 по справі № 200/3774/20-а зазначено, що згідно з постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, а саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Також відповідно до абзацу 3 пункту 242 Указу Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З заявою № 1 про перерахунок грошового забезпечення позивач звертався 28.01.2024 і до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України № 2011-XII від 20 грудня 1991 року "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Кабінет Міністрів України Постановою № 704 затвердив, серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).

Згідно з пунктом 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У додатку 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. У додатку 14 до Постанови № 704 визначена схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

У пункті 4 Постанови № 704 - у первинній його редакції, яка діяла до набрання чинності Постанови № 103 - було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Примітка додатку 1 до Постанови № 704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення пункту 4, а саме: «1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень».

Аналогічні за змістом положення містять примітки до додатків 12-14 Постанови № 704.

Проте вже 21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103 (чинна з 24 лютого 2018 року), пунктом 6 якої вніс зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отож на момент набрання чинності Постановою № 704 (1 березня 2018 року) пункт 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.

Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: «1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.». В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.

А проте, ще до ухвалення зазначеної постанови № 1038 Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнав протиправним і скасував пункт 6 Постанови № 103.

Відтак з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 Постанови № 704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.

Таким чином, з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач мав право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

Аналогічний висновок мститься в постанові Верхового Суду від 15 березня 2023 року у справі № 420/6572/22.

Натомість, як зазначалось відповідачами, застосовувався розмір прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, а не встановлений законом на 1 січня календарного року у 2022 та 2023 роках.

Серед іншого, Верховний Суд при розгляді справи № 420/6572/22 у постанові від 15 березня 2023 року дійшов таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:

з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».

Такий самий підхід Верховний Суд застосував також у справах № 120/8603/21-а (постанова від 31 серпня 2022 року), № 120/648/22-а (постанова від 16 листопада 2022 року), № 640/17686/21 (постанова від 4 січня 2023 року), № 440/1185/21 (постанова від 10 січня 2023 року).

Правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 (на яку є покликання у постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21) відображена також у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, спір у якій - подібно до цієї справи - стосувався перерахунку і виплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 29 січня 2020 року по 6 листопада 2020 року відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у зв`язку з ухваленням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18.

У справах, про які йдеться вище, правовий висновок Верховного Суду про те, що з 1 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.

Також суд вважає, що при розгляді цієї справи має буди врахований правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 2 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21, та повторений у постановах, зокрема, від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, при застосуванні положень пункту 4 Постанови № 704.

Спираючись на цей висновок, можна дійти висновку, що посадовий оклад позивача та його оклад за військовим (спеціальним) званням як військовослужбовця, з 31.03.2022 по 19.05.2023 мав би визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (а не «на 1 січня 2018 року»).

Так, суд зауважує, що пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» визначено внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:

4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

3. Установити, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.

Постанова КМУ від 12.05.2023 № 481 набрала чинності 20.05.2023.

Тобто, починаючи з 20.05.2023, пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка не передбачає застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.

Доводи позивача про те, що, не зважаючи на прийняття Кабінетом Міністрів України 12.05.2023 постанови №481, Верховний Суд станом на день подання даного позову не змінив (не відступив) від своїх попередніх висновків щодо застосування норм права в справах щодо оформлення нових довідок, що відображено в ухвалах від 15.05.2023 по адміністративних справах №420/7224/22, №420/7793/22, №420/7236/22, №420/9301/22, №420/9747/22 і №420/11734/22, є помилковими, оскільки в цих ухвалах Верховний Суд не викладав висновків щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 редакції постанови Кабінету Міністрів України № 481 від 12.05.2023, правовідносини у цих справах виникли до прийняття постанови № 481.

Також суд вважає необґрунтованими посилання позивача на постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19, оскільки останні не є релевантними до спірних правовідносин, предмети спору у цих справах не є подібними до предмету спору у справі, що розглядається.

Підсумовуючи викладене вище, оскільки після набрання чинності 20.05.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 змінились правила обчислення посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, зокрема, встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні, позовні вимоги в частині періоду з 20.05.2023 по 18.11.2023 не належать до задоволення.

Таким чином, за періоди з 31.03.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 10.04.2023 та з 11.04.2023 по 19.05.2023 позивач мав право на нарахування грошового забезпечення з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року відповідно, однак нарахування відповідачами були здійснені неправильно.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку допомоги на оздоровлення за 2022, 2023 роки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, одноразової допомоги при звільненні, суд зазначає, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням супроводжує здійснення перерахунку (донарахування) цих видів грошового забезпечення, в залежності від дати нарахування їх нарахування та редакції постанови № 704 на таку дату.

Так, підпунктом 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 1 розділу ХХХІІІ Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу ХХХІІІ Порядку № 260 грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Абзацом першим пункту 6 розділу ХХХІІІ Порядку № 260 передбачено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

З картки особового рахунку працівника за 2022 рік, оформленої в/ч НОМЕР_2 слідує, що матеріальна допомога на оздоровлення нарахована позивачеві у липні 2022 року у розмірі 13229,70 грн, тому позовні вимоги в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_2 здійснити її перерахунок належать до задоволення.

Разом з тим, допомога на оздоровлення за 2023 рік нарахована позивачеві у листопаді 2023 року в розмірі 21049,25 грн, що підтверджується карткою особового рахунку № НОМЕР_5 , оформленою в/ч НОМЕР_3 , тобто розмір такої допомоги обраховано виходячи з розміру грошового забезпечення, обчисленого у відповідності до вимог постанови № 704 в редакції постанови № 481, тому позовні вимоги в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_3 здійснити її перерахунок не належать до задоволення.

Пунктом 1 розділу XXIV «Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» Порядку № 260 визначено, що Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (абзац перший пункту 7 розділу XXIV Порядку № 260).

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (абзац третій пункту 7 розділу XXIV Порядку № 260).

З картки особового рахунку працівника за 2022 рік, оформленої в/ч НОМЕР_2 , слідує, що матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань нарахована позивачеві у листопаді 2022 року у розмірі 530 грн (що відповідає розміру посадового окладу), тому позовні вимоги в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_2 здійснити її перерахунок належать до задоволення.

Згідно із абзацом першим пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Пунктом 3 розділу ХХХІ «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі Порядок № 260) передбачено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку:

тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня;

тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня.

Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.

Грошове забезпечення за період відпустки виплачується до дня закінчення відпустки включно на підставі наказу командира військової частини.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення (пункт 5 розділу ХХХІ Порядку № 260).

Відповідно до пункту 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

З картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 за 01/2023 12/2023 ОСОБА_1 , оформленої в/ч НОМЕР_3 , слідує, що компенсація за невикористані відпустки у сумі 16137,76 грн та компенсація за невикористані відпустки УБД у сумі 9822,98 нараховані позивачеві у листопаді 2023 року, тобто під час звільнення та виключення зі списків особового складу військової частини, виходячи з розміру грошового забезпечення, обрахованого у відповідності до вимог постанови № 704 в редакції постанови № 481, тому позовні вимоги в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_3 здійснити перерахунок такої компенсації не належать до задоволення.

Пунктом 4 розділу ХХХІІ Порядку № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні зі служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.

Відповідно до пункту 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 (далі Порядок № 460) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 460 допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

З картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_5 за 01/2023 12/2023 ОСОБА_1 , оформленої в/ч НОМЕР_3 , слідує, що одноразова грошова допомога при звільненні нарахована позивачеві у розмірі 15997,43 грн у листопаді 2023 року, тобто виходячи з розміру грошового забезпечення, обрахованого у відповідності до вимог постанови № 704 в редакції постанови № 481, тому позовні вимоги в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_3 здійснити перерахунок такої допомоги не належать до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", вони до задоволення не належать з огляду на таке.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (Порядок № 159), згідно з положеннями яких відповідачі мають компенсувати позивачу втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період затримки виплати.

Статтею 1 Закону № 2050-III установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діяла до 26 лютого 2021 року);

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050-III).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-III).

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку (абзац перший статті 7 Закону № 2050-III).

В постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19 Верховний Суд зауважив, що використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

З покликанням на аналогічні висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2020 року у справі № 200/10820/19-а, Верховний Суд в постанові від 18 серпня 2023 року у справі № 460/4166/20 виклав правову позицію, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. З огляду на вказане, Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме, у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Аналіз приведених вище норм дає підстави для висновку, що право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Компенсація за порушення строків виплати проводиться тоді, коли грошовий дохід (пенсія) особи з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.07.2018 по справі №521/940/17, від 11.02.2021 по справі №1540/3742/18.

Тобто, правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Крім того, у постанові від 05.03.2020 по справі №140/1547/19 Верховний Суд вказав, що згідно з положеннями статті 4 Закону №2050, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Таким чином, у межах спірних правовідносин право позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованих видів грошового забезпечення ще не було порушено відповідачами, оскільки виплата не відбулася, і звернення позивача до суду з цим позовом є передчасним.

Щодо позовних вимог в частині одночасної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 за № 44 (далі - Порядок №44), цей порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Пунктом 2 Порядку № 44 передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Аналіз наведених положень Порядку №44 дає підстави для висновку, що виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, здійснюється за умови виплати грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат

Наведене означає, що Порядком № 44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.

Ураховуючи те, що судом застосовано спосіб захисту порушеного права позивача, який обрано ним самостійно, у вигляді зобов`язання відповідача здійснити перерахунок певних видів грошового забезпечення, розмір яких відповідачі повинні обчислити самостійно, суд доходить висновку про відсутність підстав для нарахування такої компенсації, оскільки виплати спірних сум позивачеві ще не здійснено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.11.2023 у справі № 420/18163/21.

Також суд зазначає, що довідкою військової частини НОМЕР_6 від 27.06.20217 № 116/14/3/2294 підтверджується, що у зв`язку з проведенням організаційних заходів з 01.06.2017 військову частину НОМЕР_1 та 108 розрахунково аналітичну станцію знято з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_10 та зараховано на відповідне забезпечення до військової частини НОМЕР_2 .

Військову службу у період з 31.03.2022 по 10.04.2023 позивач проходив у в/ч НОМЕР_1 .

Отже, військова частина НОМЕР_1 перебуває на повному фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , яка є розпорядником бюджетних коштів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач у період з 31.03.2022 по 10.04.2023 проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 , яка на час виникнення спірних правовідносин перебувала на повному фінансовому забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Отже, у задоволенні позовних вимог до в/ч НОМЕР_1 слід відмовити, оскільки вона перебуває на повному фінансовому забезпечення в/ч НОМЕР_2 і не здійснювала виплату неправильно обчисленого грошового забезпечення позивача.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до часткового задоволення з коригуванням обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 31.03.2022 по 10.04.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 31.03.2022 по 31.12.2022 включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2023 по 10.04.2023 включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_3 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 11.04.2023 по 19.05.2023 включно, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом 01 січня 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 11.04.2023 по 19.05.2023 включно, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий при поданні позову не сплачував, підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача немає.

Керуючись статтями 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 31.03.2022 по 10.04.2023, грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 31.03.2022 по 31.12.2022 включно, грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2023 по 10.04.2023 включно, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_3 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 11.04.2023 по 19.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» станом 01 січня 2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 11.04.2023 по 19.05.2023 включно, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та провести його виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , та у задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська