Справа № 340/475/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/475/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Казанчук Г.П, розглядаючи у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 оформленого протоколом № 11 від 08.01.2024 року в частині що стосується відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі абз.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 має право на відстрочку від проходження військової служби по мобілізації, оскільки має дружину, ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Від шлюбу ОСОБА_1 та його дружина мають доньку - ОСОБА_3 , проте догляд за дружиною здійснює особисто ОСОБА_1 , у зв`язку з чим звернувся із заявою про отримання відстрочки, але отримав відмову ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку представник позивача вважає протиправною.

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду ухвалою від 05.02.2024 року відкрила спрощене позовне провадження у справі за цим позовом, а сторонам встановила процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі відповідач 1) подано відзив на позовну заяву відповідно до якого не визнаються заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача 1 вказує, що заява ОСОБА_1 про надання відстрочки від мобілізації була розглянута на відмовлено у наданні відстрочки від мобілізації, оскільки згідно довідки про склад сім`ї від 15.01.2024 року №01/2, позивач спільно із дружиною має повнолітню доньку, яка згідно статті 172 Сімейного Кодексу України має обов`язок піклуватись про свою матір, тобто є особа, яка зобов`язана утримувати особу з інвалідністю.

Представник позивача подав відповідь на відзив у якій вказав, що його донька не проживає разом із матір`ю, а тому не може здійснювати догляд за своєю матір`ю. Згідно довідки від 01.06.2023 року ОСОБА_1 була надала відстрочка від мобілізації на шість місяців, і з того час нічого не змінилось, оскільки ОСОБА_1 продовжує самостійно здійснювати догляд за дружиною.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 року витребувані додаткові докази.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.06.2023 року №7118 на підставі протоколу №20 від 01.062023 року не підлягав призову протягом шести місяці з дати її видачі (а.с.19).

Позивач звернувся до заявою від 05.12.2023 року до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання відстрочки від мобілізації (а.с.57).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.01.2024 року №1/164 надано відповідь про те, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.12.2023 року стосовно надання відстрочки від призову на військову службу під мобілізації на підставі ч.1 ст.23 Закону України ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' протокольним рішенням №11 від 08.01.2024 року відмовлено у наданні відстрочки, тому що є інша особа яка повинна здійснювати догляд, а саме дочка (надалі - спірне рішення, а.с.10).

Отже правомірність та законність спірного рішення та зобов`язання надати відстрочку від призову за мобілізацією є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

За змістом частини першої та третьої статті 1 цього Закону Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостою статті 2 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'').

Закон України ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 23 Закону України ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' визначені підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Позивач зазначає про те, що раніше він отримував відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на шість місяців, що підтверджується довідкою від 01.06.2023 року (а.с.14). Після спливу яких знову звернувся із заявою про отримання відстрочки.

Так, станом на 01.06.2023 року, день прийняття рішення про відстрочку від мобілізації, абзац 11 частини першої статті 23 Закону України ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' був у такій редакції:

Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Пунктом 4 Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану'' № 28 червня 2023 року № 3161-IX було внесено зміни: ''Абзац одинадцятий частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" доповнити словами "за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати".

Тобто, тепер відстрочку мають тільки ті чоловіки, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи при умові, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних їх утримувати.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 15.01.2024 року №01/2 за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований позивач, його дружина (особа із інвалідністю) та їх донька, яка є повнолітньою особою, з огляду на дату її народження 22.07.2002 (а.с.13).

Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Як бачимо, Конституція України ставить в обов`язок утримання батьками своїх дітей, а щодо повнолітніх дітей до батьків, то йдеться лише про піклування.

Статтею 176 Сімейного Кодексу України визначено, що дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.

Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Водночас у частини 1 статті 202 Сімейного кодексу України йдеться про те, що повнолітні донька, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними й потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 203 Сімейного Кодексу України дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Для того аби позивач отримав відстрочку від мобілізації, потрібно, щоб не було інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону утримувати його дружину. Натомість, позивачем, у межах даної справи, не надано доказів того, що його повнолітня донька ОСОБА_3 (майже 22 роки) є непрацездатною особою.

Отже, спірне рішення, прийняте протоколом №11 від 08.01.2024 року про відмову у наданні відстрочки звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' винесене ІНФОРМАЦІЯ_5 у межах та у спосіб повноважень визначених законодавством. А відтак у задоволені позову слід відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 132, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК