Справа № 320/7995/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м. Київ № 320/7995/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (далі відповідач) , в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та нагрудного знаку «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни»;

- зобов`язати відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни, видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона була залучена до робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та стала інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією цих наслідків, а відтак має право на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, посвідчення встановленого зразка та нагрудного знаку «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни» відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII та Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також суд витребував від відповідача: належним чином засвідчену копію заяви позивача та доданих документів щодо вирішення питання про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та надану відповідь і докази її направлення та вручення позивачу; письмові пояснення з нормативно-правовим обґрунтування щодо обставин, що стали причиною відмови у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Крім того, вказаною ухвалою суд запропонував відповідачеві протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та запропонував позивачеві протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати до суду відповідь на відзив та/або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу - копію ухвали доставлено до електронного кабінету, про що свідчить довідка від 03.04.2023 (а.с. 29), в той час як позивачу - за адресою електронної пошти (вказаною у позовній заяві), про що свідчить звіт Інтернет провайдера та довідка від 05.04.2023 (а.с. 30,31).

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Приписами частини першої другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено що, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач своїм правом про надання письмового відзиву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань по суті спору не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджуються копією посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_1 , виданого позивачу 28.01.2022 Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 22).

17.01.2022 ОСОБА_1 встановлено інвалідність другої групи, причина інвалідності - захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується даними, наведеними у довідці медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ № 798948 (а.с. 21) та витязі з акта огляду у медико-соціальній експертній комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії 12ААБ № 798948 (а.с. 21 на звороті).

З огляду на викладене позивач, посилаючись на положення пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, звернулась до Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про визнання за нею статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Листом від 27.04.2022 № 3882/35-01/22 Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відмовило позивачу у визнанні за нею статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі їй посвідчення встановленого зразка у зв`язку з ненаданням нею документів, що підтверджують факт її залучення до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формування Цивільної оборони.

Обставини, на які посилається відповідач у своєму листі від 27.04.2022 № 3882/35-01/22 як на підставу для відмови у визнанні за нею статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення встановленого зразка, позивач вважає такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом порушеного права з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту визначаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII).

Відповідно до приписів частини другої статті 4 Закону № 3551-XII до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

У свою чергу в силу положень пункту 9 частини другої статті 7 зазначеного Закону, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами частини першої статті 18 Закону № 3551-XII ветеранам війни (до яких в силу положень статті 4 цього Закону належать особи з інвалідністю внаслідок війни) вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Так, відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 на виконання вимог статті 18 зазначеного Закону (далі Положення № 302), документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації, є посвідчення.

"Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина (пункт 7 Положення № 302).

"Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (пункт 10 Положення № 302).

Таким чином, видача посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни є виключною компетенцією Управління соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації за наслідками визнання за позивачем статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

При цьому обов`язковими умовами, за наявності яких у особи виникає право на набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Ця обставина є істотною, оскільки в протилежному випадку статус особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюватиметься на всіх, хто належить до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з підпунктом 1 частини першої статті 9 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом від 25 вересня 2018 року у справі № 806/5085/15, від 11 жовтня 2018 року у справі № 674/1239/17, від 31 січня 2019 року у справі № 368/1131/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 817/237/18, від 10 липня 2019 року у справі № 360/2690/17, від 18 вересня 2019 року у справі № 674/450/17, від 14 серпня 2020 року у справі № 620/3108/19, від 15 червня 2020 року у справі № 822/225/18».

Аналогічна правова позиція висловлена судом касаційної інстанції, у постановах Верховного Суду від 23.11.2023 в адміністративній справі № 810/4287/18.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, підтверджується документально, що у свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.

Водночас, як вже зазначалось судом вище, для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, визначених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII, крім факту участі особи в роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з їх ліквідацією, необхідною умовою є участь такої особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Водночас, відповідно до змісту архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства Оборони України від 08.12.2022 № 179/1/6705 (а.с. 17-20), ОСОБА_2 на підставі наказу начальника Воєнторга № 418 відбула у відрядження з 11.05.1986 по 16.05.1986 у м. Чорнобиль, для забезпечення харчуванням та торговим обслуговуванням учасників заходів у польових умовах.

Таким чином, надані позивачем документи не підтверджують її участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов`язковою умовою для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб.

Крім того, жодних доказів, які б підтверджували залучення Воєнторга № 418, де працювала позивач, до відповідних формувань Цивільної оборони, позивачем також не подано.

При цьому посилання позивача на те, що громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони, не приймаються судом до уваги, оскільки крім формувань Цивільної оборони у ліквідації таких наслідків брали участь формування, які створювались в іншому, ніж невоєнізовані формування Цивільної оборони, порядку.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що підставою для відмови у задоволенні даного адміністративного позову є відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони.

Відтак, у разі зібрання додаткових доказів ОСОБА_1 не позбавлена права повторно звернутись до органу праці та соціального захисту населення із заявою про визнання за нею статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним судових витрат суду не надано, судові витрати компенсації не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.