Справа № 240/6305/24
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/6305/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) третя особа: Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 20.03.2024 року Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про закінчення виконавчого провадження 373293255 згідно з виконавчим листом №240/9501/23, виданим 09.11.2023, та повернути виконавчий лист до Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) для подальшого виконання;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 20.03.2024 року Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження №73341732 згідно з виконавчим листом №240/9501/23, виданим 09.11.2023, та повернути виконавчий лист до Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для подальшого виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державним виконавцем протиправно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки боржником не було виконано рішення суду в повному обсязі, а державним виконавцем не вчинено всіх необхідних дій, направлених на його виконання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем у встановлені строки відзив на адміністративний позов не подано.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-19-В від 05.04.2024 у період з 15.04.2024 по 19.04.2024 головуюча суддя перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 по справі №240/9501/23, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2023, адміністративний позов задоволено частково, зокрема:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 11 квітня 2022 року по 31 січня 2023 року грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди з розрахунку 30000,00 грн. пропорційно та додаткової грошової винагороди за період лікування після поранення з розрахунку 10000,00 грн. пропорційно, визначених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

- зобов"язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, додаткову грошову винагороду з розрахунку 30000,00 грн. пропорційно та додаткову грошову винагороду за період лікування після поранення з розрахунку 10000,00 грн. пропорційно, за період з 11 квітня 2022 року по 31 січня 2023 року, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

- зобов"язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв"язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки з 11 квітня 2022 року по день фактичної виплати.

На виконання рішення суду судом видано виконавчі листи, які стягувачем пред`явлено до виконання.

15.11.2023 старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Васіною Світланою Вікторівною, відкрито виконавче провадження №73341732 з примусового виконання вказаного вище виконавчого документу та зобов`язано боржника - військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ): - нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення додаткову грошову винагороду з розрахунку 30000,00 грн. пропорційно та додаткову грошову винагороду за період лікування після поранення з розрахунку 100000,00 грн. пропорційно, за період з 11.04.2022 по 31.01.2023 року, у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Також, 13.11.2023 старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Васіною Світланою Вікторівною, відкрито виконавче провадження №73293255 з примусового виконання вказаного вище виконавчого документу та зобов`язано боржника - військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ): - нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв"язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки з 11 квітня 2022 року по день фактичної виплати.

У зазначених постановах було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 5-ти робочих днів.

19.12.2023 за невиконання без поважних причин рішення суду старшим державним виконавцем винесено відповідні постанови по ВП №73341732 та ВП №73293255 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

За повторне невиконання без поважних причин рішення суду, старшим державним виконавцем винесено відповідні постанови по ВП №73341732 та ВП №73293255 від 15.01.2024 про накладення штрафу на відповідача у подвійному розмірі 10200 грн.

В подальшому, старший державний виконавець вважаючи, що ним вчинені всі можливі дії для виконання судового рішення 20.03.2024 прийняв постанови про закінчення виконавчих проваджень по ВП №73341732 та ВП №73293255 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи оскаржувані постанови протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 3 Закону №1404-VIII закріплено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 1 ст. 63 Закону встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням судового рішення державний виконавець послідовно виніс по дві постанови по ВП №73341732 та ВП №73293255 про накладення на боржника штрафів, попередив його про кримінальну відповідальність.

Надалі через невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без його участі, виконавець виніс постанови про закінчення виконавчого провадження №73341732 та №73293255 від 20.03.2023 і, відповідно, більше не вживав заходів примусового виконання.

З аналізу правових норм, які належить застосувати до спірних правовідносин, можна дійти висновку, що закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1ст. 39 Закону № 1404-VIII можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас, суд зазначає, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення і не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18.06.2019 року у справі № 826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем відповідного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за невиконання виконавчого листа.

Отже, розглядаючи позов про законність дій державного виконавця, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження. Самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу) не є належними і достатніми заходами виконання судового рішення.

Відтак, постанови старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №73341732 та №73293255 від 20.03.2023 винесені передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №750/9782/16-а, від 07.08.2019 у справі №378/1033/17, від 04.09.2019 у справі №286/1810/17, від 07.10.2020 у справі №461/6978/19, від 25.11.2020 у справі №554/10283/18, від 13.12.2021 у справі №520/6495/2020, від 08.12.2022 у справі №457/359/21.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2024 ВП №73341732 та ВП №73293255.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

За відсутності документально-підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (майдан Корольова, 3/14, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10014. РНОКПП/), третьої особа: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 20.03.2024 старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про закінчення виконавчого провадження 373293255.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 20.03.2024 старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про закінчення виконавчого провадження №73341732.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

22 квітня 2024 р.