Справа № 401/4589/23
Суддя: Волошина Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/4589/23
провадження № 2-а/401/31/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Світловодську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Кабдіна В`ячеслава Геннадійовича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 352716 від 12 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Світловодського міськрайонного суду з позовом до старшого сержанта поліції Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 352716 від 12 грудня 2023 року року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладено стягнення за ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Позов обґрунтовує тим, що 12 грудня 2023 року старшим сержантом поліції ОСОБА_2 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАВ № 352716, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст.126 КУпАП. Визнаючи підставу для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності старший сержант поліції ОСОБА_2 в оскаржуваній постанові зазначив, що 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 перевозив пасажира, який під час руху не був пристебнутий ременем безпеки та керував транспортним засобом як особа, що була позбавлена відповідного права керування транспортним засобом.

Вважає притягнення його до відповідальності незаконним, необґрунтованим та недоведеним, оскільки підстава для зупинення автомобіля перевезення пасажира не пристебнутого ременем безпеки не відповідає дійсності, суб`єктом владних повноважень жодних доказів, вказаних в оскаржуваній постанові обставин, надано не було та не зазначено і не відібрано пояснень у пасажира. У зв`язку з чим, у поліцейського були відсутні підстави для здійснення контролю за наявністю водійського посвідчення, на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.(а.с.1-9)

Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. (а.с.34-35)

05 квітня 2024 року від представника відповідача Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області Новікової С.А. надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки поліцейський розглянув справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 згідно з вимогами чинного законодавства, після встановлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини, роз`яснено його права, а доводи позивача, викладені у позовній заяві, є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. В зв`язку з викладеним, просить суд відмовити у позові в повному обсязі. (а.с.56-61)

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с.71)

Представник відповідача ГУНП в Дніпропетровській області Новікова С.А. в судове засідання не прибула, просила про розгляд справи без її участі. (а.с.60)

Відповідач старший сержант поліції ОСОБА_2 до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотань чи заперечень не направляв, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. (а.с.41,47,55,70)

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2023 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, справа № 401/2909/23, провадження 3/401/819/23.(а.с.10-15)

Постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2023 року набрала законної сили та була звернута до виконання. ОСОБА_1 звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на вищезазначену постанову 26 жовтня 2023 року, тобто після набрання оскаржуваною постановою законної сили.

12 грудня 2023 року поліцейським ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Кабдіним В.Г. винесено постанову серії БАВ № 352716, з якої вбачається, що 12 грудня 2023 року о 10 годині 20 хвилин на автодорозі Н-23 Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя 227 км. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Рено Мастер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , перевозив пасажира, який під час руху транспортного засобу не був пристебнутий ременем безпеки та будучи позбавленим права керування транспортних засобів від 05 вересня 2023 року, постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, строком на 3 роки за порушення ч. 2 ст. 130 КУпАП, чим порушив п.п. «в» п. 2.3, п.п. «а» п. 2.1 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП.(а.с.17, 66)

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 лютого 2024 року по справі № 401/2909/23, провадження № 33/4809/8/24, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 34000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, залишено без зміни. Постанова набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

При вирішенні спору по суті суд враховує таке.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п. «в» п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.п. 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

При цьому, сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

У графі 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» відсутні будь-які відомості, що свідчить про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови жодних доказів не досліджувалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правовірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з яким закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Оскаржувана постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В силу вимог ч.ч. 1-3 ст 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Як вже було згадано, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а.

Відсутність належних доказів свідчить про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача порушення вимог п.п. «в» п. 2.3 Правил дорожнього руху, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо та враховуючи те, що в ході розгляду справи жодних належних та допустимих доказів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 суду не представлено, не встановлено порушення ним п. 2.3. в) Правил дорожнього руху, а також зважаючи на те, що відповідач в силу покладеного на нього обов`язку не довів правомірність оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, згідно п.п. «а» п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія та на вимогу поліцейського - пред`явити його.

Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий документ.

Згідно ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідальність настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 317 та ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Отже, з огляду на вищенаведене, постанова Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, яким на останнього накладено штраф у розмірі 34000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на момент вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП не зупинила своєї дії, не зважаючи на її апеляційне оскарження.

З викладеного вбачається, що на момент зупинки поліцейським транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та розгляду справи діяли обмеження, встановлені постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 мав статус особи позбавленої права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки.

Відтак, дії працівника поліції, на момент винесення оскаржуваної постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП були об`єктивними та такими, що відповідали вимогам чинного законодавства. Останній належним чином встановив обставини справи та наклав адміністративне стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, позивачем надано не було, як і не заперечується позивачем факт керування транспортним засобом у визначених у протоколі про адміністративне правопорушення місці і час. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови в частині притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому її необхідно в цій частині залишити без змін, а позовну задовольнити частково.

Разом з тим, з приводу підстав зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, суд зазначає, що Закон України «Про національну поліцію» та Правила дорожнього руху встановлюють обов`язок водія, після зупинки транспортного засобу, на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки документи незалежно від того, які обставини слугували підставою для зупинки його транспортного засобу для контролю водійського посвідчення.

Приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №352716 від 12.12.2023 року, відповідач діяв на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування цієї постанови у зв`язку з порушенням процедури зупинення поліцейським транспортного засобу.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд приймає рішення про часткове задоволення позовних вимог, отже судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242-246, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Кабдіна В`ячеслава Геннадійовича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 352716 від 12 грудня 2023 року, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 352716 від 12 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення з урахуванням п. 3 Прикінцевих положень КАС України.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Старший сержант поліції Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Кабдін В`ячеслав Геннадійович, вул. Станиславського, 1, м. Нікополь, Дніпропетровська область;

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, вул. Троїцька, 22, м. Дніпро, .

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л. Волошина