Справа № 520/16400/23
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 р.Справа № 520/16400/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/16400/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області (далі також - відповідач, ДЕІ у Харківській області), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Харківській області № 2/П-01-13 від 29.05.2023 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Харківській області № 03-о/п від 29.05.2023 "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ Державної екологічної інспекції у Харківській області;

- стягнути з Державної екологічної інспекції у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.05.2023 по дату винесення рішення судом;

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Харківській області, які полягають у відмові у наданні ОСОБА_1 відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Харківській області зарахувати період часу з 1 березня 2023 року по 29 травня 2023 року до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щорічну основну відпустку;

- зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Харківській області надати головному спеціалісту відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ Державної екологічної інспекції у Харківській області ОСОБА_1 відпустку без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану без обмеження строку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спірні накази про застосування дисциплінарного стягнення та про звільнення позивачки за прогул винесені протиправно, оскільки відповідачем не враховано, що позивачка була відсутня на робочому місті з поважних причин, а саме у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та небезпечну ситуацію у м. Харкові, маючи обґрунтовані побоювання за життя і здоров`я своєї доньки вона була вимушена виїхати за кордон, про що повідомляла відповідача. Крім того, з 01.12.2022 по 28.02.2023 позивачка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, загальна кількість днів якої склала 90 днів та на звернення з заявами про надання відпустки без збереження заробітної плати, після спливу вищевказаної відпустки вона отримувала відмову.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі № 520/16400/23 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що підстави для її звільнення були відсутні, оскільки необхідною підставою для звільнення працівника за прогул є відсутність на роботі працівника без поважних причин. При цьому, поважність причин виключають вину працівника щодо відсутності на роботі. Крім того, факт відсутності працівника має бути встановлений актом, який необхідно оформити в день нез`явлення працівника або на наступний день. Вказує, що підставою для порушення дисциплінарних проваджень щодо позивачки була службова записка, а тому відсутні належні та допустимі докази щодо фіксування факту відсутності її на роботі.

Зазначає, що вона була відсутня на роботі з поважних причин у зв`язку з виїздом за кордон через військову агресію російської федерації проти України, що свідчить про відсутність її вини та, відповідно, складу дисциплінарного проступку.

Крім того, позивачка вчинила дії щодо оформлення трудових відносин з відповідачем згідно з чинним законодавством, проте відповідач не навів жодних мотивів та відмовив у наданні відпустки. Вважає, що відповідач при звільненні позивачки діяв у протиправний спосіб та безпідставно відмовив у задоволенні її заяви про відпустку. Зазначає, що будь-яке обмеження прав і свобод повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як відмова працівнику у наданні відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану без обмеження строку, якщо такий працівник не залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури - не є чітким і визначеним законом, а тому є протиправним.

Вважає, що після притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани остання так і не приступила до виконання службових обов`язків, що свідчить про триваючий характер виявленого порушення, яке охоплюється єдиним умислом та не переривається фактом виявлення. Оскільки позивачка була відсутня на роботі у період з 01.03.2023 до 29.05.2023 безперервно, то прогул як дисциплінарний проступок був триваючим та оголошення догани наказами начальника ДЕІ у Харківській області № 37 та № 38 від 14.04.2023 його не переривало, тому за скоєний дисциплінарний проступок на позивачку вже накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Таким чином, накази Державної екологічної інспекції у Харківській області №2/п-01-03 від 29.05.2023 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 " та наказ № 03-о/п від 29.05.2023 "Про звільнення ОСОБА_1 " є такими, що застосовують до позивачки ще одне дисциплінарне стягнення за один і той самий дисциплінарний проступок, що є неприпустимим відповідно до норм Конституції та приписів ЗУ "Про державну службу", а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Вважає, що Державна екологічна інспекція у Харківській області, знаючи, що позивачка перебуває за кордоном, мала всі правові підстави для надання їй відпустки без збереження заробітної платина час дії воєнного стану або призупинення дії трудового договору до моменту її повернення в Україну з-за кордону, оскільки вона, звертаючись до відповідача з заявами про надання відпусток без збереження заробітної плати, проявляла зацікавленість та намір продовжувати роботу у відповідному державному органі.

Державна екологічна інспекція у Харківській області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що апеляційна скарга позивачки є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Оскільки спірним наказом відповідач звільнив позивачку на підставі п.4 ст. 87 Закону України № 889-VIII за вчинення повторно протягом року дисциплінарного проступку - прогулу без поважних причин. Щодо посилань позивачки на відсутність в матеріалах службових розслідувань актів про відсутність її на робочому місці зазначає, що матеріали справи містять інформації, які складені за результатами моніторингу присутності працівників на робочих місцях, здійснених комісією, в яких належним чином зафіксовано, що, зокрема, позивачка була відсутня на робочому місці.

Вказує, що позивачці, як працівнику, що виїхала за межі території України з 01.12.2022 по 28.02.2023, відповідачем, з урахуванням положень ч. 4 ст. 12 Закону № 2136-ІХ, надавалась відпустка без збереження заробітної плати тривалістю 90 календарних днів.

Вважає неправомірними посилання позивачки на протиправність дій, що виразились у відмові в наданні відпустки без збереження заробітної плати за її заявами на підставі ч. 3 ст. 12 Закону №2136-ІХ на час дії воєнного стану, оскільки вказаною нормою передбачено право, а не обов`язок роботодавця надавати таку відпустку.

Просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 - без змін.

Відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з грудня 2021 року займала посаду державної служби - головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ Державної екологічної інспекції у Харківській області.

У березні 2022 року у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану позивачка виїхала за кордон.

Начальником Державної екологічної інспекції у Харківській області винесено наказ № 36 від 01.04.2022 про встановлення простою у роботі працівникам Інспекції, зокрема, позивачки.

Наказом начальника Державної екологічної інспекції у Харківській області №96 від 09.11.2022 Про втрату чинності наказів Державної екологічної інспекції у Харківській області визнано таким, що з 14.11.2022 втратив чинність наказ №36 від 01.04.2022 Про встановлення простою у роботі працівникам Державної екологічної інспекції у Харківській області.

З 01.12.2022 по 28.02.2023 позивачка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, загальна тривалість якої склала 90 днів.

23.02.2023 позивачка засобами електронного зв`язку звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати їй з 01.03.2023 року відпустку без збереження заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану терміном 31 календарний день (т. 1 а.с. 25).

27.02.2023 начальник Державної екологічної інспекції у Харківській області надіслав на електронну пошту позивачки лист № 1196-15-15 від 27.02.2023, яким повідомив її про закінчення терміну відпустки без збереження заробітної плати на період дії воєнного стану тривалістю 90 календарних днів, наданої працівнику, який виїхав за межі території України, відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України № 2136-ІХ та необхідність приступити до виконання посадових обов`язків з 01.03.2023 року, у зв`язку з тим, що Державна екологічна інспекція працює в штатному режимі. У разі неможливості виходу на роботу запропоновано розглянути питання щодо подальших трудових відносин з Державною екологічною інспекцією в Харківській області (т. 1 а.с. 28).

28.02.2023 позивачка засобами електронного зв`язку надіслала лист до відповідача та повідомила про те, що вона планує зберегти трудові відносини з відповідачем та в подальшому працювати у Державній екологічній інспекції у Харківській області, проте у зв`язку із збройною агресією російської федерації вона була змушена виїхати до іншої країни та бажає оформити свою відсутність шляхом надання відпустки без збереження заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану (т. 1 а.с. 60).

Також 28.03.2023 ОСОБА_1 надала заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 31 календарний день з 01.03.2023 по 31.03.2023 (т. 1 а.с. 58).

01.03.2023 начальником відділу організаційно - аналітичної діяльності, зв`язків з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 начальнику ДЕІ у Харківській області надано службову записку, якою повідомлено про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 01.03.2023 з 08 по 17 год. (т. 1 а.с. 31).

Інформацією, яка складена за результатами моніторингу присутності працівників на робочих місцях 01.03.2023 о 08 год. 10 хв. та 11 год 45 хв., здійсненого першим заступником начальника, заступником начальника, завідувачем сектору державного ринкового нагляду, головним спеціалістом відділу правового забезпечення ДЕІ у Харківській області виявлено, що, зокрема, ОСОБА_1 відсутня на робочому місці (т. 1 а.с. 32-35).

02.03.2023 начальником відділу організаційно - аналітичної діяльності, зв`язків з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 начальнику Державної екологічної інспекції у Харківській області надано службову записку, якою повідомлено про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 01.03.2023 з 08 год. по 17 год. (т. 1 а.с. 86).

Інформацією, яка складена за результатами моніторингу присутності працівників на робочих місцях 02.03.2023 о 08 год. 50 хв., здійсненого першим заступником начальника, заступником начальника, завідувачем сектору державного ринкового нагляду, головним спеціалістом відділу правового забезпечення ДЕІ у Харківській області виявлено, що, зокрема, ОСОБА_1 відсутня на робочому місці (т. 1 а.с. 87-88).

Відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку працівників ДЕІ в Харківській області встановлено, що початок роботи о 08:00 год., перерва з 12:00 - 12:45год.; кінець роботи о 17:00 год., у п`ятницю о 15:45 год. (т. 1 а.с. 36-41).

Наказом начальника ДЕІ у Харківській області від 06.03.2023 № 17 на підставі ст. 69 Закону України "Про державну службу", утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців (т. 1 а.с. 84) .

Наказом начальника ДЕІ у Харківській області від 06.03.2023 № 20 у зв`язку із надходженням службової записки начальника відділу організаційно - аналітичної діяльності, зв`язків з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 від 01.03.2023 з метою визначення дисциплінарною комісією ДЕІ у Харківській області ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, порушено дисциплінарні провадження відносно ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 83).

06.03.2023 відбулось засідання дисциплінарної комісії, за результатами якої прийнято рішення сформувати дисциплінарну справу, зібрати необхідні документи, зокрема, характеристику, відомості про дисциплінарні стягнення, результати оцінювання службової діяльності, копію службового розпорядку та запропонувати ОСОБА_1 до 20.03.2023 надати письмові пояснення, щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. Визначено наступну дату проведення засідань 21.03.2023 о 14:00 год. (т. 1 а.с. 44-48).

Наказом начальника ДЕІ у Харківській області від 07.03.2023 № 21 у зв`язку із надходженням службової записки начальника відділу організаційно - аналітичної діяльності, зв`язків з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 від 02.03.2023 з метою визначення дисциплінарною комісією ДЕІ у Харківській області ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 95).

Наказом начальника ДЕІ у Харківській області від 07.03.2023 № 24 відповідно до ст. 69 Закону України "Про державну службу", утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців (т. 1 а.с. 96).

Відповідно до протоколу № 1 від 07.03.2023 відбулось засідання дисциплінарної комісії, за результатами якого прийнято рішення сформувати дисциплінарну справу, зібрати необхідні документи, зокрема, характеристику, відомості про дисциплінарні стягнення, результати оцінювання службової діяльності, копію службового розпорядку та запропонувати ОСОБА_1 до 20.03.2023 надати письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. Визначено наступну дату проведення засідань - 22.03.2023 о 14:00 год. (т. 1 а.с. 97-101).

16.03.2023 головою дисциплінарної комісії позивачці засобами електронного зв`язку надіслані повідомлення, якими до відома останньої доведено, що відповідно до наказів ДЕІ у Харківській області № 20 від 06.03.2023 та № 21 від 07.03.2023 відносно неї порушені дисциплінарні провадження у зв`язку з відсутністю на робочому місці 01.03.2023 та 02.03.2023. Повідомлено дати та час наступних засідань (21.03.2023, 22.03.2023) та запропоновано до 20.03.2023 надати дисциплінарній комісії документи чи матеріали, що спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку, та письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, а саме: відсутність на робочому місці 01.03.2023 та 02.03.2023 (т. 1 а.с. 53, 102).

20.03.2023 та 21.03.2023 позивачка надала пояснення, в яких повідомила, що, бажаючи продовжити трудові відносини, вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами про надання відпустки без збереження заробітної плати. Враховуючи запровадження воєнного стану на всій території України, а також підвищену небезпеку на території Харківської області та у м. Харків, вона вимушена була виїхати разом із донькою до іншої країни. Зазначила, що вказана обставина не може бути прогулом та вважається поважною причиною відсутності на роботі (т. 1 а.с. 62-63).

21.03.2023 та 22.03.2023 відбулись чергові засідання дисциплінарної комісії, на яких комісія ознайомилась з зібраними документами, поясненнями позивачки та визначила дату наступних засідань 04.04.2023 о 09:00 та 10:00 (т. 1 а.с. 64-67, 118-121).

30.03.2023 листом № 1715-15-35 голова дисциплінарної комісії засобами електронного зв`язку повідомила позивачку про те, що наступні засідання дисциплінарної комісії відбудуться 04.04.2023 о 09:00 та 10:00 (т. 1 а.с. 68).

04.04.2023 відбулись чергові засідання дисциплінарної комісії на яких здійснено оцінку зібраним матеріалам, з`ясовані питання наявності поважних підстав відсутності на роботі позивачки 01.03.2023 та 02.03.2023, прийнято рішення підготувати та внести начальнику ДЕІ у Харківській області пропозицію про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 65 Закону України Про державну службу, а саме - прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та пропозицією припинити здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 73-79).

Поданням дисциплінарної комісії від 04.04.2023 запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за прогул державного службовця 01.03.2023 та 02.03.2023 та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани (т. 1 а.с. 80-81).

07.04.2023 голова дисциплінарної комісії листом № 1867-15-21 повідомила позивачку про внесення начальнику Державної екологічної інспекції у Харківській області пропозиції про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а саме - прогул державного службовця (т. 1 а.с. 82).

Наказами начальника ДЕІ у Харківській області від 14.04.2023 № 37 та № 38 ОСОБА_1 оголошено догану за вчинення дисциплінарного проступку, а саме - прогулу (т. 1 а.с. 85, 139).

Наказом начальника ДЕІ у Харківській області від 03.05.2023 № 45, на підставі службових записок начальника відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ від 28.04.2023 та 01.05.2023 порушено нове дисциплінарне провадження відносно позивачки та встановлено строк здійснення дисциплінарного провадження з 03.05.2023 по 02.06.2023 (т.1 а.с. 140).

05.05.2023 головою дисциплінарної комісії позивачці засобами електронного зв`язку надіслані повідомлення, якими до відома останньої доведено, що відповідно до наказів ДЕІ у Харківській області № 45 від 03.05.2023 відносно неї порушене дисциплінарне провадження у зв`язку з відсутністю на робочому місці 28.04.2023 та 01.05.2023. Повідомлено дату та час наступного засідання 18.05.2023 та запропоновано надати дисциплінарній комісії документи чи матеріали, що спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку, та письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, а саме: відсутність на робочому місці 28.04.2023 та 01.05.2023. До вказаного повідомлення долучено копію наказу № 45 (т. 1 а.с. 141).

Позивачка надала пояснення від 15.05.2023, в яких повідомила про звернення із заявами від 30.03.2023, 31.03.2023, 27.04.2023, 28.04.2023 щодо надання їй відпустки без збереження заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного часу" та вказала причини її відсутності на робочому місці (т. 1 а.с. 142-143).

За результати здійснення дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної екологічної інспекції у Харківській області надано подання та запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення систематичного дисциплінарного проступку прогул у державного службовця, та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

Наказом начальника Державної екологічної інспекції у Харківській області від 29.05.2023 № 2/П-01-13 Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 , до позивачки застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України Про державну службу, а саме: прогул державного службовця без поважних причин (т. 1 а.с. 146).

Наказом начальника Державної екологічної інспекції у Харківській області від 29.05.2023 № 03-о/п Про звільнення, позивачку звільнено з посади головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної діяльності, взаємодії з громадськістю та ЗМІ 29.05.2023 за вчинення систематично дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України Про державну службу - прогул державного службовця без поважних причин (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом дня) (т. 1 а.с. 147).

Позивачка не погодившись із застосуванням до неї дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та вважаючи незаконними дії відповідача щодо відмови у наданні їй відпустки без збереження заробітної плати, передбаченої ч. 3 ст. 12 ЗУ Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, прийняв обґрунтовані рішення, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття. Отже підстави для визнання його дій протиправними та скасування спірних рішень відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015 Про державну службу (далі Закон № 889-VIII) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 889-VIII посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно зі ст. 36 Закону № 889-VIII особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту:

"Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки".

Особа, призначена на посаду державної служби вперше, виголошує Присягу державного службовця у присутності державних службовців структурного підрозділу, на посаду в якому її призначено, представників служби управління персоналом відповідного державного органу, підписує текст цієї Присяги і зазначає дату її складення.

Підписаний текст Присяги державного службовця є складовою особової справи державного службовця.

Відомості про складення Присяги вносяться до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На вимогу державного службовця про складення Присяги державного службовця робиться запис у трудовій книжці державного службовця.

У разі відмови особи від складення Присяги державного службовця вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби, і акт про її призначення на посаду скасовується суб`єктом призначення. У такому разі застосовується відкладене право суб`єкта призначення на повторне визначення переможця конкурсу.

Особа, яка вперше займає посаду державної служби, набуває статусу державного службовця з дня складення Присяги державного службовця.

Верховний Суд, неодноразово аналізуючи в своїх рішеннях текст присяги державного службовця, дійшов таких правових висновків.

З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Аналогічний висновок міститься у Рішенні Конституційного Суду України від 11.03.2011 у справі № 2-рп/2011.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 у справі №1340/5975/18 та від 29.01.2020 у справі № 452/1661/16-а.

Відповідно до ст. 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно зі ст. 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Приписами п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII встановлено, що дисциплінарними проступками є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

За приписами ч. 3 ст. 66 Закону № 889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до ч. 6 ст. 66 Закону № 889-VIII звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється: 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

За приписами ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема: 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

У подальшому законами України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 21 квітня 2022 року № 02212-ІХ, від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, від 15 серпня 2022 року № 2500-IX Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні затверджено відповідні укази Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 18 листопада 2022 № 757/2022 якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, який набув чинності 24.03.2022.

Пунктом 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів судам роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Прогулом без поважних причин вважається полишення роботи без відповідного попередження роботодавця в установленому порядку про розірвання трудового договору або залишення роботи до закінчення строку попередження без згоди на це роботодавця, якщо такий договір укладено на невизначений строк; залишення без поважних причин особою, з якою укладено строковий трудовий договір, роботи до закінчення строку трудового договору; самовільне залишення молодим спеціалістом (молодим робітником) роботи, на яку його направили після закінчення відповідного навчального закладу, до закінчення строку обов`язкового відпрацювання; самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки тощо. Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосовуватися інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу.

Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2022 №440 "Деякі питання організації роботи державних службовців та працівників державних органів у період воєнного стану" у разі перебування державного службовця або працівника державного органу в робочий час в Україні поза межами робочого місця без рішення керівника державної служби, зазначеного в п. 1 цієї постанови, або за кордоном, крім перебування у службовому відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до закону.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка з 01.12.2022 по 28.02.2023 перебувала у відпустці відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

27.02.2023 року відповідач повідомив позивачку про необхідність приступити до виконання службових обов`язків з 01.03.2023 у зв`язку з тим, що Державна екологічна інспекція працює у штатному режимі. У разі неможливості виходу на роботу запропоновано розглянути питання щодо подальших трудових відносин з відповідачем.

01.03.2023 позивачка не приступила до виконання своїх обов`язків, а також 02.03.2023 року була відсутня на робочому місці, у зв`язку з чим на підставі службових записок порушені дисциплінарні провадження відносно ОСОБА_1 .

За результатами дисциплінарних проваджень начальником Державної екологічної інспекції у Харківській області Наказами від 14.04.2023 № 37 та № 38 ОСОБА_1 оголошено догани за вчинення дисциплінарних проступків у вигляді прогулів.

Після цього, на підставі службових записок про відсутність ОСОБА_1 на роботі 28.04.2023 та 01.05.2023 Наказом начальника Державної екологічної інспекції у Харківській області від 03.05.2023 порушено нові дисциплінарні провадження відносно позивачки.

За результатами дисциплінарних проваджень наказами начальника Державної екологічної інспекції у Харківській області від 29.05.2023 року до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

Так, до позивачки за прогул 01.03.2023 було застосовано дисциплінарне стягнення відповідно до Наказу № 37 від 14.04.2023 у вигляді догани, за прогул 02.03.2023 Наказом № 38 від 14.04.2023 на неї накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, після цього Наказом від 29.05.2023 за вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу"- прогул державного службовця на позивачку накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Як вбачається із спірного наказу, відповідач звільнив позивачку з посади на підставі п. 4 ст. 87 Закону України № 889-VIII, за вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку - прогулу державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (т. 1 а.с. 147).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, прийняв обґрунтовані рішення, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, а тому правомірно відмовив позивачці у задоволенні позову.

Стосовно посилання апелянтки на відсутність документального підтвердження факту відсутності працівника на роботі, яке повинно бути оформлено у вигляді акту, колегія суддів зазначає, що факт відсутності позивачки на робочому місці підтверджується інформаціями, які складені за результатами моніторингу присутності працівників на робочих місцях 01.03.2023 о 08 год. 10 хв. та 11 год 45 хв., 02.03.2023 о 08 год. 50 хв., здійсненого першим заступником начальника ОСОБА_3 , заступником начальника ОСОБА_4 , завідувачем сектору державного ринкового нагляду ОСОБА_5 , головним спеціалістом відділу правового забезпечення ДЕІ у Харківській області Пивоваровим О. під час яких виявлено, що, зокрема, ОСОБА_1 відсутня на робочому місці (т. 1 а.с. 32-35, 87-88), таким чином факт відсутності позивачки на робочому місці належним чином зафіксовано, а тому вказані доводи позивачки є необгунтованими.

Щодо доводів апелянтки про протиправну відмову відповідача у наданні їй відпусток без збереження заробітної плати згідно її заяв, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-IX від 15 березня 2022 року ( далі також - Закон № 2136-IX) цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

У період дії воєнного стану роботодавець за заявою працівника, який виїхав за межі території України або набув статусу внутрішньо переміщеної особи, в обов`язковому порядку надає йому відпустку без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у заяві, але не більше 90 календарних днів, без зарахування часу перебування у відпустці до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України "Про відпустки".

Частиною 3 ст. 12 Закону Закон № 2136-IX встановлено, що протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки", без зарахування часу перебування у такій відпустці до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України "Про відпустки".

Як вбачається із змісту заяв позивачки про надання їй відпусток підставою для їх надання ОСОБА_1 вказує п. 3 ст. 12 Закону № 2136-IX, проте колегія суддів зазначає, що вказаною нормою передбачено право, а не обов`язок роботодавця надавати таку відпуску. При цьому, у керівника відсутній обов`язок надавати працівнику мотивовані пояснення щодо прийняття власного рішення в рамках ч. 3 ст. 12 Закону № 2136-IX та надавати оцінку доводам працівника, вказаним в заяві про відпустку.

Колегія суддів також звертає увагу, що позивачці, як працівнику, яка виїхала за межі території України з 01.12.2022 по 28.02.2023 відповідачем, з урахуванням положень ч. 4 ст. 12 Закону № 2136-IX вже надавалась відпустка без збереження заробітної плати тривалістю 90 календарних днів.

Крім того, колегія суддів враховує той факт, що позивачка, займаючи посаду державної служби, склавши присягу державного службовця, повинна була неухильно виконувати обов`язки державного службовця, в тому числі виконувати рішення, накази (розпорядження), доручення керівників, проте вона, після закінчення відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 90 календарних днів, не приступила до виконання службових обов`язків з 01.03.2023, була відсутня на робочому місці до кінця травня 2023 при цьому усвідомлювала, що не перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, а отже у відповідача були підстави для притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності за вчинення систематично дисциплінарного проступку у вигляді прогулу.

Таким чином колегія суддів вважає необгунтованими вказані доводи позивачки.

Щодо доводів ОСОБА_1 про поважність причин її відсутності на робочому місці, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із зібраних матеріалів у справі та встановлених судом обставин, починаючи з 01.03.2023, позивачка мала приступити до виконання службових обов`язків в Державній екологічній інспекції у Харківській області після закінчення відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 90 календарних днів з 01.12.2022 по 28.02.2023.

ОСОБА_1 вказує, що вона з поважних причин не знаходилась на робочому місці починаючи з 01.03.2023 року, оскільки вимушено виїхала за межі Україні у зв`язку із наявною загрозою для її життя та здоров`я, яка пов`язана з військовою агресією проти України.

При цьому, на переконання позивачки, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки зазначеним обставинам справи, а як наслідок, помилково не визнано причини її відсутності на роботі у відповідний період поважними.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам апеляційної скарги позивачки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обставини військової агресії проти України та її хронологія є загальновідомими, а як наслідок вони не підлягають додатковому доведенню.

Колегія суддів вважає, що позивачка мала усвідомлювати, що вона перебуває у триваючих трудових відносинах з Державною екологічною інспекцією у Харківській області та займаючи посаду державної служби, склавши присягу державного службовця, повинна була неухильно виконувати обов`язки державного службовця, а як наслідок має виконувати свої посадові обов`язки, дотримуватись правил трудового розпорядку та виконувати розпорядження керівництва.

Як встановлено у ході розгляду даної справи, наказом начальника Державної екологічної інспекції у Харківській області №96 від 09.11.2022 Про втрату чинності наказів Державної екологічної інспекції у Харківській області визнано таким, що з 14.11.2022 втратив чинність наказ №36 від 01.04.2022 Про встановлення простою у роботі працівникам Державної екологічної інспекції у Харківській області, тобто починаючи з 14.11.2022 року відновлено роботу Державної екологічної інспекції у Харківській області, інші працівники, які продовжили виконувати свої посадові обов`язки в умовах дії воєнного стану, перебували в обмеженому становищі в порівнянні з позивачкою, яка не виконувала своїх посадових обов`язків.

Враховуючи загальну тривалість прогулу позивачки, також вищеописані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач обгрунтовано прийняв рішення про застосування до позивачки дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби.

Доводи позивачки про те, що за відсутність на роботі вона вже отримала дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а тому її звільнення є неприпустимим, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки спірним наказом від 29.05.2023 року до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу" - прогул державного службовця без поважних причин (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин).

«Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц).

Відсутність позивачки на робочому місці підтверджено судовим розглядом та не спростовано самою позивачкою, а тому вказані вище доводи апелянтки колегія суддів вважає необгунтованими.

Враховуючи викладені обставини справи, вимоги законодавства України в умовах дії воєнного стану, колегія суддів не вбачає правових підстав вважати протиправним звільнення позивачки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 по справі № 520/16400/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 19.04.2024 року