Справа № 333/1786/24
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/1786/24
Провадження № 2-а/333/57/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Кальній Д.С., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі ББА №121601 від 13.02.2024 року, винесену т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Афанасьєвим Іваном Сергійовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. Закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 13.02.2024 року відносно ОСОБА_1 т.в.о. інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Афанасьєвим Іваном Сергійовичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА № 121601 за ч. 1ст. 140 КУпАП.

Згідно Постанови, 19 січня 2024 року о 09 годині 50 хвилин, 30.01.2024 року о 15 годині 5 хвилин в м.Запоріжжя, Дніпровський район, вул.Хакаська, буд.1 та від пл..Запорізької до вул.Гребельної (1 км,) гр-н ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ям (вибоїн) на проїзній частині вулиці, не огородив їх, та не позначив дорожніми знаками, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п.3.1.1 ДСТУ 3587-2022, ст.12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП.

Зазначають, що постанова є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням норм процесуального нрава без повного та всебічного з`ясування обставин справи і така, яка на підставі п.3 ч.1, ст, 293 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю оскільки, відповідно до Наказу начальника КП «ЕЛУАШ» № 39 від 11 травня 2022 року ОСОБА_1 - начальника шляхово-експлуатаційної дільниці №1 КП «ЕЛУАШ» призначено відповідальною особою за належним утриманням та ремонтом доріг, які розташовані на території Дніпровського району міста Запоріжжя.

Разом з тим, в частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, спірна постанова серії ББА № 121601 від 13.02.2024 р. не містить відображення як суб`єктивної сторони та і частково визначення суб`єкта правопорушень.

Відповідно до Рішення міської ради № 63 від 23.06.2010 року автодорожній переїзд по спорудах греблі ДніпроГЕС у м.Запоріжжя передано у сферу управління Міністерства палива та енергетики України і станом на 09 січня 2024 року КП «ЕЛУАШ» вцілому та начальник ШЕД №1 ОСОБА_1 безпосередньо до утримання проїзної частини греблі «ДніпроГЕС» ніякого відношення не мали.

Таким чином ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП стосовно ділянки дороги, яка проходить від пл.Запорізькоїдо вул.Гребельної в м.Запоріжжя.

Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» (далі КП «ЕЛУАШ» або підприємство) створене Запорізькою міською радою з метою здійснення соціально важливих для життєдіяльності міста Запоріжжя основних видів діяльності: виконання робіт з будівництва, реконструкції, капітального, поточного ремонту автомобільних доріг та мереж зливової каналізації, робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг та мостів на маршрутах руху пасажирського транспорту, зупинок міського транспорту, зливової мережі міста, тощо.

Підприємство з 2022 року є балансоутримувачем об`єктів дорожньої інфраструктури міста Запоріжжя (доріг, тротуарів, мостів, зупинкових комплексів, зливової мережі, тощо), та за виконані роботи на вказаних об`єктах отримує оплату як одержувач бюджетних коштів за затвердженими Планами використання бюджетних коштів в розрізі кожного виду робіт/послуг.

Станом на 13.02.2024 року, видатки на надання послуг з поточного ремонту доріг Програмою комплексного благоустрою вулично-дорожньої мережі, міських територій та реалізації повноважень в сфері охоронної діяльності на 2023-2025 роки не передбачені.

Згідно відповіді Директора департаменту муніципального управління питання щодо фінансування вищезазначених послуг буде розглянуте наприкінці лютою 2024 року.

Адвокат зазначає, що в діях (бездіяльності) начальника ШЕД № 1 ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а відповідно і сам склад адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 28.02.2024 року провадження по справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк.

Копію ухвали від 28.02.2024 року, копію позовної заяви з матеріалами позову, направлено відповідачу за місцем його реєстрації, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України.

18.03.2024 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Назаренка М.М. надано відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи про те, що вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню з тих підстав, що Під час несення служби 19.01.2024 та 30.01.2024 інспектором ВБДР управління патрульної поліції було виявлено правопорушення за адресами: м. Запоріжжя, Дніпровський район, вул. Хакаська буд.1 та від площі Запорізької до вул. Гребельної (1 км), внаслідок чого винесено постанову на громадянина ОСОБА_1 , який будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан автомобільних доріг, не вжив заходів, щодо ліквідації ям (вибоїн) довжиною 0,4; 0,3; 0,5; 0,3; 1,75, шириною 0,4; 0,3; 0,5; 1,3; 3,68 та глибиною 0,25; 10; 9; 6; 7 на проїзній частині вулиці, виміри проводились лінійкою ДСТУ 17435-72. Крім того, ОСОБА_1 не огородив та не позначив відповідними дорожніми знаками вищевказані ділянки доріг, чим порушив норми та стандарти утримання автомобільних доріг, а саме п.3.1.1 ДСТУ 3587-22, ст.12 Закону України "Про дорожній рух", п.п.1.5 Закону України «Про дорожній рух». В ході розгляду справи, було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач будь-яких клопотань не заявляв.

Крім того ознайомившись з вказаною заявою та доданими до неї документами, з заявленим розміром понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., категорично не погоджуєються зазначаючи про те, що справа є незначної складності, і розглядається за правилами ст. 286 КАС України, а заявлений розмір витрат на правничу допомогу 4000 (чотири тисячі) гривень, що майже у 5 (п 'ять) разів перевищує ціну позову. Розмір витрат на правничу допомогу у сумі 4000 гри, є неспівмірним відносно даної категорії справ.Позивачем до заяви про стягнення з відповідача на користь Позивача витрат на правову допомогу не додано жодного документу, який би підтверджував понесені витрати на правову допомогу, а саме - документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.02.2024 року о 09 год.31 хв., відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА № 121601 з ч. 1 ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020,00 гривень.

За змістом оскаржуваної постанови, 19.01.2024 та 30.01.2024 інспектором ВБДР управління патрульної поліції було виявлено правопорушення за адресами: АДРЕСА_1 та від площі Запорізької до вул. Гребельної (1 км), ОСОБА_1 , який будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан автомобільних доріг, не вжив заходів, щодо ліквідації ям (вибоїн) довжиною 0,4; 0,3; 0,5; 0,3; 1,75, шириною 0,4; 0,3; 0,5; 1,3; 3,68 та глибиною 0,25; 10; 9; 6; 7 на проїзній частині вулиці, виміри проводились лінійкою ДСТУ 17435-72. Крім того, громадянин ОСОБА_1 не огородив та не позначив відповідними дорожніми знаками вищевказані ділянки доріг, чим порушив норми та стандарти утримання автомобільних доріг, а саме п.3.1.1 ДСТУ 3587-22, ст.12 Закону України "Про дорожній рух", п.п.1.5 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно з ч. 1 статті 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР України) дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

ДСТУ 3587-22 Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану.

Цей стандарт поширюється на автомобільні догори загального користування та вулиці населених пунктів і залізничні та трамвайні переїзди. Цей стандарт установлює вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг за умовами забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97 Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Згідно ст.5 Закону України "Про автомобільні дороги" автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про автомобільні дороги" вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів поділяються на магістральні дороги (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці загальноміського значення (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці районного значення, а також вулиці і дороги місцевого значення.

Отже, вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Об`єктом правопорушень, передбачених даним складом, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктом правопорушень, передбачених ч.1 ст.140 КУпАП, є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів.

Зі змісту ч.1 ст.140КУпАП вбачається, що суб`єкт вказаного адміністративного правопорушення - спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Після з`ясування усіх фактичних даних інспектором було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП, а саме Порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підтвердження вчинення адміністративного правопорушення представником відповідача було надано копію акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 30.01.2024 року та надано відеозапис розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданого відеозапису, поліцейським УПП в Запорізькій області повідомлено ОСОБА_1 про те, що реагуючи на викликим «102» ними було обстежено ділянку вулично-шляхової мережі на АДРЕСА_2 та складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та рапорт, наявна яма 0.25 см, 3,68 довжиною та 1,75 шириною.Другий акт, заїзд пере Греблею ГЕС з АДРЕСА_3 , там також наявні ями. Поліцейським надано ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення, та показано з телефону фотографії вказаних ям. Поліцеський вказує на те, що ОСОБА_1 є відповідальною особою за вказані ділянки, відносно нього буде складено поставнову за вказані правопорушення враховуючи вимоги ст. 36 КУпАП.

Отже, доказом скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 140 КУпАП, є акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі.

Вимоги щодо змісту та реквізитів Акту визначені додатком 2 до Інструкції № 1395. Так, Акт обстеження складається за участю представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки та в присутності двох свідків.

Відповідачами, на підтвердження виконання вимог Інструкції № 1395, надано копію Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 30.01.2024 року. Як вбачається Акт від 30.01.2024 р. складався без участі представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки та без участі свідків.

Доказів запрошення відповідальної особи для обстеження технічного стану дороги та складання відповідного акту, та відмови з`явитись, суду не подано.

Крім того як свідчать матеріали справи, та не заперечується самим позивачем, останній являється посадовою особою начальником ШЕД №1 КП «Елуаш».

В спростування доказів представника відповідача, позивач посилається на відповідь директора департаменту муніципального управління ЗМР ОСОБА_2 з якої вбачається, що станом на 31.01.2024 року, видатки на надання послуг з поточного ремонту доріг програмою комплексного благоустрою вулично-дорожньої мережі, міських територій та реалізації повноважень в сфері охоронної діяльності на 2023-2025 роки, що затверджена рішенням міської ради від 17.03.2023 року №70, не передбачені.

З урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що позивач на момент виявлення правопорушення та після встановлення такого факту та складання постанови відносно нього, не міг усунути правопорушення, яке ставиться йому в провину, оскільки Виконавчим комітетом ЗМР не було виділено коштів на ремонт автомобільних доріг.

Крім цього, позивач звертає увагу суду, що відповідно до Рішення міської ради № 63 від 23.06.2010 року автодорожній переїзд по спорудах греблі ДніпроГЕС у м.Запоріжжя передано у сферу управління Міністерства палива та енергетики України і станом на 09 січня 2024 року КП «ЕЛУАШ» вцілому та начальник ШЕД №1 ОСОБА_1 безпосередньо до утримання проїзної частини греблі «ДніпроГЕС» ніякого відношення не мали.

Таким, чином твердження відповідача щодо відповідальності Позивача як посадової особи за утримання дороги по вул.Гребельній не знайшли свого підтвердження.

Оскільки відповідачами не надано належних, допустимих та достатніх доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 140 КУпАП, спірна постанова не може вважатись правомірною і, як наслідок, підлягає скасуванню.

Суд приходить до висновку, що на час розгляду адміністративної справи та винесення оскаржуваної постанови, в особи, уповноваженої на винесення постанови, була відсутня інформація щодо наявності вини в діях позивача з приводу вчиненого правопорушення, а відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності, є необґрунтованим.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення.

Однак, сама оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вини позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).

Позивачем в порядку звернення з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА №121601 від 13.02.2024 року, надано до суду беззаперечні докази на спростування його вини.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновків, що оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Згідно із частиною першою статті 132Кодексу адміністративногосудочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги №07/2024, укладеного між адвокатом Кальній Д.С. та ОСОБА_1 , останніми було погоджено виплату гонорару адвокату за надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до квитанції від 21.02.2024 року ОСОБА_1 сплатив адвокату грошову суму у розмірі 4000 гривень.

До матеріалів справи адвокатом надано детальний опис робіт, який затверджений 21.02.2024 року на загальну суму 4000 гривень.

Суд, враховуючи заперечення відповідача з приводу завищення розміру гонорару адвоката за виконану ним роботу, виходячи з розумності, співмірності та характеру спірних правовідносин, вважає за необхідно зменшити розміру стягнення витрат на правничу допомогу до 2000 гривень.

Згідно з ч.5 ст.139 КАС України, судові витрати по справі в розмірі 605,60 гривень необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ст.ст.132, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №6121601 від 13.02.2024 року у відношенні ОСОБА_1 , провадження по справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Департамента патрульної поліції (40108646) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 605 грн.60 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О.Варнавська