Справа № 460/10339/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2024 року м. РівнеСправа №460/10339/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

ОСОБА_1
доДепартаменту соціальної політики Рівненської міської ради
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради (далі відповідач), у якому просить:

1) визнати протиправними дії щодо несвоєчасного надання інформації на запит від 12.12.2022, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

2) визнати протиправними дії щодо несвоєчасного надання інформації на запит від 16.01.2023, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

3) визнати протиправними дії щодо надання відповіддю від 20.01.2023 за № 13-07 неповної інформації на запит від 16.01.2023, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

4) зобов`язати відповідача надати позивачу повну інформацію на запит від 16.01.2023 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

5) визнати протиправними дії щодо надання відповіддю від 03.03.2023 за № 13-14 недостовірної та неповної інформації на запит від 27.02.2023, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

6) визнати протиправними дії щодо відмови відповіддю від 03.03.2023 за № 13-14 в задоволенні запиту позивача від 27.02.2023, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

7) визнати протиправними дії щодо недотримання вимог, встановлених ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповіддю від 03.03.2023 за № 13-14 на запит позивача від 27.02.2023;

8) визнати протиправними дії щодо несвоєчасного надання інформації на запит позивача від 27.02.2023, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

9) зобов`язати відповідача надати достовірну, точну та повну інформацію на запит від 27.02.2023 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

10) визнати протиправними дії відповідача щодо надання відповіддю від 24.03.2023 за № 13-22 недостовірної та неповної інформації на запит позивача від 20.03.2023, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

11) визнати протиправними дії щодо несвоєчасного надання інформації на запит позивача від 20.03.2023, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

12) зобов`язати відповідача надати позивачу повну інформацію на запит від 20.03.2023 з урахуванням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

13) визнати протиправними дії щодо несвоєчасного надання інформації на запит позивача від 03.04.2023, наданого у відповідності до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

14) визнати протиправними дії щодо невирішення порушених питань у заяві від 20.03.2023, наданої у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян";

15) зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 20.03.2023 із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян";

16) визнати протиправними дії щодо невирішення порушених питань у заяві від 10.04.2023, наданої у відповідності до норм Законом України "Про звернення громадян";

17) зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 10.04.2023 із вирішенням порушених питань у відповідності до норм Закону України "Про звернення громадян";

18) визнати протиправними дії щодо відмови в обчисленні та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень у справі №460/8929/20 за період з 22.04.2020 по 30.11.2022;

19) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судових рішень у справі №460/8929/20, яку розрахувати за період з 22.04.2020 по 30.11.2022;

20) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду один прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589,00 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням тривалого невиконання в повному обсязі судових рішень у справі №460/8929/20.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що для отримання інформації щодо проведених розрахунків по нарахуванню та виплаті монетизації пільги, як учаснику бойових дій, за житлово-комунальні послуги, а саме у якому розмірі було нараховано та виплачено за кожен місяць 2022 року, та за кожен вид послуги, позивач подав до відповідача запит на надання публічної інформації від 12.12.2022. 20.12.2022 відповідач листом від 16.12.2022 №13-84 надав відомості щодо пільг, які невідомо яким чином та у який спосіб, згідно з якими нормативно-правовими актами України та згідно з якими цінами/тарифами були обраховані відповідачем, тобто надано неповну інформацію. Лист надісланий відповідачем 20.12.2022, що стверджується копією конверту відповідача, у зв`язку з чим, відповідач порушив норми статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки з дня реєстрації запиту з 12.12.2022 останнім днем надсилання відповіді є 16.12.2022, а не 20.12.2022, відповідно такі дії є протиправними. Покликаючись до судової практики, сформованої Верховним Судом за наслідками розгляду справ №826/6756/18 та №160/8840/18, зазначив, що реєстрація документу у журналі установи не може вважатися належним доказом дати отримання, і як наслідок вважатися днем, з якого обчислюється строк.

Відповідач листом від 06.01.2023 №13-01 надав відповідь на запит від 02.01.2023 щодо пільг за вересень 2022 року, які невідомо яким чином та у якій спосіб, згідно з якими нормативно-правовими актами України, та згідно яких цін/тарифів були обраховані відповідачем, тобто надано неповну інформацію. Для отримання інформації щодо червня та вересня 2022 року, а також щодо пільг, за кожен місяць 2022 року, позивачем подано запит на надання публічної інформації від 16.01.2023. Проте, 25.01.2023 відповідач листом від 20.01.2023 №13-07 повідомив що нараховані пільги за червень та вересень 2022 року виплачено одночасно, при цьому детальну щомісячну інформацію щодо пільг за 2022 рік, скільки та коли в якій сумі, за який місяць виплачено відповідачем не надано. Крім того, відповідач повторно надав відомості аналогічні як на запит від 12.12.2022. Зазначив, що відповідь також надана з порушенням вимог статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Для отримання більш детальної інформації про порядок нарахування та обчислення пільги за кожен місяць 2022 року позивачем подано запит на надання публічної інформації від 27.02.2023. Проте, відповідач листом від 03.03.2023 №13-14 в абзаці 1 надав інформацію, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту, що є неповною інформацією. В абзаці 2 надав інформацію, яка не відповідає дійсності, та викладена неправдиво, оскільки відповідач ще жодного разу не надав детальну інформацію про порядок нарахування та обчислення даної пільги, наприклад централізоване постачання холодної води: згідно з постановою КМУ від № соціальна норма складає 18 м3 х 5 осіб х 34,00 грн х 75% = сума грн (пільга складає в сумі), тобто за кожну складову та в якому нормативно-правовому акті її встановлено, та щодо цін/тарифів, повну інформацію, за кожну пільгу, за кожен місяць 2022 року не надавалось, їх місячний обрахунок, як вчинив відповідач позивачу не відомо, що є недостовірна інформація. Також відповідач в абзаці 2 відмовив надати інформацію, з підстав на жаль. Зазначив, що відповідь також надана з порушенням вимог статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Крім того, відповідачем при наданні відповіді на такий запит не дотримано вимоги статті 22 вказаного Закону.

Для отримання детальної інформації про порядок нарахування та обчислення даної пільги, позивачем подано запит на надання публічної інформації від 20.03.2023. Проте, відповідач листом від 24.03.2023 №13-22 надав інформацію, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту, що є неповною інформацією. Вважає, що надана відповідачем інформація не відповідає дійсності, та викладена неправдиво, оскільки відповідач ще жодного разу не надав детальну повну інформацію про те, яким чином відповідач здійснив нарахування та обчислення пільги для мене, йому невідомо, що інформація. Зазначив, що відповідь також надана з порушенням вимог статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Враховуючи положення пункту 8 Порядку надання пільг на оплату житлово комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №373, позивач звернувся до відповідача із заявами від 20.03.2023 та від 10.04.2023, подані в порядку Закону України "Про звернення громадян", в яких просив вирішити порушені питання, підготувати та надати відомості щодо нарахування та обчислення йому, а також яким чином відповідач здійснив позивачу обрахунок вищевказаних пільг за 2022 рік, надати детально за кожну складову та в якому нормативно-правовому акті її встановлено, за кожну пільгу, за кожну суму, за кожен місяць 2022 року. Однак, відповідач листами від 24.03.2023 №М-1723 та від 12.04.2023 №М-1723/1 вчинив дії не для вирішення порушених питань у заявах позивача, а також на думку позивача діяв в супереч статей 15, 19 вказаного Закону, оскільки відповідач не надав відомості щодо нарахування та обчислення позивачу пільги тобто яким чином відповідач здійснив обрахунок за 2022 рік, не надав детально за кожну складову та в якому нормативно-правовому акті її встановлено, за кожну пільгу, за кожну суму, за кожен місяць 2022 року. Зазначив, що відмова відповідача у вирішенні порушених питань викладених у заявах не відповідає принципам та засадам законодавства про звернення громадян.

Крім того, позивач звертався до відповідача із запитом на надання публічної інформації від 17.03.2023 щодо виконання судового рішення у справі №460/8929/20, яким відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги. Листом від 24.03.2023 №13-23 відповідач вказав, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 у справі №460/8929/20, яке набрало законної сили 29.11.2021 виконано, нараховано та виплачено 6800,00 грн. Виплату заборгованості відповідач здійснив 30.11.2022. Листом від 07.04.2023 №13-28 відповідач на запит позивача від 03.04.2023 повідомив, що йому було нараховано та виплачено 22.04.2020 грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі 1390,00 грн. Позивач вважає, що оскільки 30.11.2022 відповідач здійснив позивачу виплату доплати щорічної допомоги, яку відповідач з власної вини не нарахував та не виплатив починаючи з 22.04.2020, то у нього наявні підстави для отримання компенсації, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», яку відповідач зобов`язаний був самостійно обчислити та виплатити позивачу в листопаді 2022 року, але не провів такої виплати до даного часу. Покликаючись до судової практики, сформованої Великою Палатою Верховного Суду та Верховним Судом за наслідками розгляду справ № 815/1226/18, № 461/5775/16-а, №802/798/18-а, №0240/3646/18-а, №806/1754/18, зазначив, що відмова відповідача порушує його економічні права та інтереси, пов`язані з несвоєчасною виплатою грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Вказує, що відповідачем завдано йому моральну шкоду через протиправне невиконання в повному обсязі судових рішень в іншій адміністративній справі, що є достатнім та належним обґрунтуванням позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду один прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589,00 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з урахуванням тривалого невиконання в повному обсязі судового рішення у справі №460/8929/20.

Ухвалою від 28.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, а позивачем відповіді на відзив.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що запити ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 12.12.2022, від 03.01.2023, від 16.01.2023, від 27.02.2023, від 20.03.2023, від 20.03.2023, від 20.03.2023 та від 03.04.2023 отримані відповідачем в ці ж дати та зареєстровані в Журналі реєстрації інформаційних запитів. Крім того, заяви позивача від 03.04.2023 та від 10.04.2023 отримані відповідачем в ці ж дати та зареєстровані в Журналі реєстрації інформаційних запитів. Відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У відповідності до вимог вищевказаного Закону Департаментом соціальної політики було підготовлено відповіді на зазначені інформаційні запити та заяви (№13-18 від 16.12.2022, №13-01 від 06.01.2023, №13-07 від 20.01.2023, № 13-14 від 03.03.2023, №13-22 від 24.03.2023, №13-23 від 24.03.2023, №13-24 від 24.03.202, №13-28 від 07.04.2023, №М-1723/1 від 12.04.2023, №М-1723/1 від 10.04.2023) вчасно та надіслано звичайними листами на адресу позивача, що підтверджується відмітками в Журналі реєстрації інформаційних запитів. Відповідач заперечує твердження позивача про те, що початок строку надання відповіді на запит про надання публічної інформації починається з дня вручення такого запиту, оскільки у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» не визначено особливостей обчислення початку перебігу згаданого п`ятиденного строку, тому слід застосовувати загальне правило, що однаково регламентоване як ЦК України, так і КАС України, і є універсальним перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Враховуючи те, що відповіді на запити було надано у строки, передбачені законодавством, то позовні вимоги є необґрунтованими. Щодо тверджень позивача про невиконання рішень суду та нарахування компенсації втрати частини доходів, відповідач з покликанням на положення Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, зазначив, що компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Вказав, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня є разовою грошовою допомогою, а тому не підлягає проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати. Крім того, вказав, що позивачем не наведено наявність факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, також не вказано, які саме незаконні рішення Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради були прийняті, і які оскаржуються, і чому саме з Департаменту підлягає стягненню моральна шкода. За наведеного, вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримав позовні вимоги та зазначив, що при вирішенні питання, в який момент часу обов`язок щодо надання відповіді на запит про отримання публічної інформації вважається виконаним у разі пересилання відповіді на звернення поштою, слід вважати, що таким моментом є здача документа на пошту. Натомість реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку. Крім того, відповідач не заперечує, що дохід згідно із судовим рішенням у справі №460/8929/20 був нарахований та виплачений із затримкою, тому твердження відповідача, що щорічна разова грошова допомога носить разовий характер, є невірним, оскільки виплачується щорічно. Щодо моральної шкоди вважає, що заявлений розмір у 2589,00 грн є адекватним та достатнім для її відшкодування, на чому крім колегії суддів 5 ААС у постанові від 28.04.2022 у справі №400/7936/21, наголосила також колегія 7 ААС у постанові від 24.05.2023 у справі № 560/10458/22. Просив позов задовольнити.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

12.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із "Запитом на отримання публічної інформації", у якому просив: "Надати інформацію щодо проведених розрахунків по нарахуванню та виплаті монетизації пільги, як учаснику бойових дій, за житлово-комунальні послуги, а саме у якому розмірі було нараховано та виплачено за кожен місяць 2022 року, та за кожен вид послуги: розрахунок газопостачання, (розподілу доставки) газу, розрахунок централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, розрахунок електропостачання, розрахунок поводження з побутовими відходами, розрахунок управлінням багатоквартирним будинком, тобто по кожному виду розрахунок за кожен місяць 2022 року, та яким чином було здійснено обрахунок, детальна інформація скільки та яким чином обраховано, та скільки виплачено" (а.с. 16).

Запит зареєстровано відповідачем за вх.№М-6734 від 12.12.2022.

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради листом від 16.12.2022 №13-84 повідомив на звернення ОСОБА_1 про те, що він перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій. Пільги нараховуються виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, та визначені статтею 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування.

Судом встановлено, що з вищевказаним листом надіслано позивачу розрахунок пільг за 2022 рік (за всі місяці) в розрізі житлово-комунальних послуг, а також вказано, що зазначені суми нарахованих пільг щомісяця перераховувались на його картковий рахунок в AT КБ «Приватбанк» (а.с. 18, 19-24).

Вказаний лист надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 20.12.2022, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті поштового відправлення.

Також суд встановив, що ОСОБА_1 03.01.2023 звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із "Запитом на отримання публічної інформації" від 02.01.2023, в якому зазначив, що ним було надано запит від 12.12.2022, у відповідь надано лист від 16.12.2022 № 13-84, проте відповідь надано не повною та не достовірною, у зв`язку з чим повторно просив надати інформацію, зокрема розрахунок пільги за житлово-комунальні послуги, як учаснику бойових дій, за червень 2022 року за кожен вид послуги, яким чином здійснено обрахунок; оскільки нарахування та виплати пільги за житлово-комунальні послуги за червень 2022 року не було здійснено ні в липні, ні в подальшому у 2022 році, у зв`язку з чим надати інформацію, коли буде нараховано та виплачено дану пільгу за червень 2022 poкy (а.с. 25).

Такий запит зареєстровано відповідачем за вх.№13-01 від 03.01.2023.

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради надав відповідь позивачу листом від 06.01.2023 №13-01, до якого долучив розрахунок пільг за червень 2022 року в розрізі житлово-комунальних послуг; вказав, що зазначена сума нарахована йому у вересні 2022 року та перерахована на його картковий рахунок в AT КБ «Приватбанк» (а.с. 26, 27).

Вважаючи, що відповіді на запити від 12.12.2022 та від 03.01.2023 є неповними та недостовірними, ОСОБА_1 16.01.2023 звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із запитом на отримання публічної інформації, у якому зазначив, що в листі від 06.01.2023 №13-01, зокрема, вказано, що "пільга за червень 2022 року за житлово-комунальні послуги нарахована у вересні та виплачена у жовтні 2022 року. При цьому, листом від 16.12.2022 №13-84 його було повідомлено, що у вересні 2022 року була нарахована житлово-комунальна пільга та відповідно виплачена у жовтні 2022 року - за вересень, а не за червень 2022 року, відповідно було долучено дані розрахунки за кожен місяць, окрім червня 2022, відповідно наразі невідомо коли було нараховано та виплачено за вересень 2022 року у зв`язку з чим надати дану інформацію".

Просив "надати детальну щомісячну інформацію, за житлово-комунальні пільги, як учаснику бойових дій, за кожен місяць 2022 року, а саме: за січень 2022 нараховано в сумі - сума, та виплачено в лютому в сумі - сума, і так за кожен місяць 2022 року" (а.с. 28).

Такий запит зареєстровано відповідачем за вх.№13-07 від 16.01.2023.

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради надав відповідь на такий запит позивача листом від 20.01.2023 №13-07, згідно з яким позивачу надано помісячний розрахунок пільг за 2022 рік в розрізі житлово-комунальних послуг. Крім того, зазначено, що у вересні 2022 року позивачу нараховані пільги за червень 2022 року в сумі 1382,15 грн та за вересень 2022 року в сумі 1419,20 грн, ці кошти в жовтні 2022 року в загальній сумі 2801,35 грн перераховано на його картковий рахунок. Одночасно повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і / житлово-комунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України. Також, для більш детальної інформації щодо виплачених коштів нарахованих пільг, рекомендовано звернутись в АТ «КБ «Приватбанк» (а.с. 30).

Вказаний лист надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 25.01.2023, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті поштового відправлення.

Вважаючи, що надана у відповідях на запити від 12.12.2022, від 03.01.2023 та від 16.01.2023 інформація за житлово-комунальні пільги, за кожен місяць 2022 року є незрозумілою в обрахунку їх сум, ОСОБА_1 27.02.2023 звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із запитом на отримання публічної інформації від 27.02.2023, у якому зазначив: "Згідно повідомлення, у вересні 2022 йому було нарахована житлово-комунальна пільга (яка виплачена у жовтні 2022) - одночасно за вересень в сумі 1419,20 грн, та одночасно за червень 2022 в сумі - 1382,15 грн, всього - 2801,35 грн. При цьому за серпень 2022 в сумі - 1699,35 грн, за жовтень 2022 в сумі - 2475,54 грн тощо (надана інформація за житлово-комунальні пільги, за кожен місяць 2022 року є незрозумілою в обрахунку їх сум), у зв`язку з чим надати детальну інформацію про порядок нарахування та обчислення даної пільги, наприклад централізоване постачання холодної води: згідно з постановою КМУ від № соціальна норма складає 18 м3 х 5 осіб х 34,00 грн х 75% = сума грн (пільга складає в сумі), тобто кожну складову та в якому нормативно-правовому акті її встановлено, повну інформацію, за кожну пільгу, за кожен місяць 2022 року" (а.с. 31).

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради надав відповідь на такий запит позивача листом від 03.03.2023 №13-14, згідно з яким інформація щодо нарахування позивачу пільг в розрізі житлово-комунальних послуг неодноразово надсилалась на його адресу. На даний час надати таку інформацію Департамент, на жаль, не може. Повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі" (зі змінами) із січня 2023 р. пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України (а.с. 33).

Вказаний лист надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 14.03.2023, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті поштового відправлення.

Вважаючи, що відповіді на запити від 12.12.2022, від 03.01.2023, від 16.01.2023 та від 27.02.2023 містять неповну та недостовірну інформацію, ОСОБА_1 20.03.2023 звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із запитом на отримання публічної інформації від 20.03.2023.

Просив "надати повну та достовірну наступну інформацію:

1. У вересні 2022 року було нарахована житлово-комунальна пільга (яка виплачена у жовтні 2022 року), за вересень в сумі - 1419,20 грн, та одночасно за червень 2022 року в сумі - 1382,15 грн, всього - 2801,35 грн.

За серпень 2022 року в сумі - 1699,35 грн, за жовтень 2022 року в сумі - 2475,54 грн, тощо (надана раніше роздруківка, за житлово-комунальні пільги, за кожен місяць 2022 року є незрозумілою в обрахунку їх сум), у зв`язку з чим надати детальну повну достовірну інформацію про порядок нарахування та обчислення даної пільги, наприклад централізоване постачання холодної води:

згідно з постановою КМУ від № в пункті № соціальна норма складає 18 м3;

згідно з постановою КМУ від № в пункті № вказано, що соціальна норма обраховується на кількість членів в сім`ї;

згідно з постановою КМУ від № в пункті № визначено, що 1 м3 за постачання холодної води складає 34,00 грн;

згідно із Законом України від № в статті № в пункті № визначено, що пільга учасникам бойових дій надається в розмірі 75%.

Отже, 18м3 х 5 осіб х 34,00 грн х 75% = сума грн (пільга складає в сумі), тобто надати повну інформацію за кожну складову та в якому нормативно-правовому акті її встановлено, повну інформацію, за кожну пільгу, за кожен місяць 2022 року" (а.с. 34).

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради надав відповідь позивачу листом від 24.03.2023 №13-22, в якому зазначив, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі" нарахування пільг з оплати житлово-комунальних послуг проводилось виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількістю членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, та визначені ст. 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговуванню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування". Пільги нараховувались та виплачувались в повному обсязі згідно чинного законодавства. Інформація щодо нарахування пільг в розрізі житлово-комунальних послуг неодноразово надсилалась на адресу заявника (а.с. 36).

Крім того, 20.03.2023 позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із заявою аналогічного змісту, що й запит від 20.03.2023 (а.с. 40).

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради надав відповідь на таку заяву позивача листом від 24.03.2023 №М-1723, зміст якого ідентичний викладеному в листі від 24.03.2023 №13-22.

Листи від 24.03.2023 №13-22 та від 24.03.2023 №М-1723 надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 30.03.2023, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті поштового відправлення.

10.04.2023 позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із заявою, в якій просив: "надати інформацію про розрахунки розміру пільги на оплату житлово-комунальних послуг, тобто яким чином Департамент соціальної політики Рівненської міської ради здійснив розрахунок щомісячних сум пільги, за кожен місяць 2022 року, які були нараховані в загальних сумах: за січень 2022 року нараховано в сумі - 3382,57 грн; за лютий 2022 року - 3382,57 грн; за березень 2022 року - 3382,57 грн; за квітень 2022 року - 1995,72 грн; за травень 2022 року - 980,95 грн; за червень 2022 року - 1382,15 грн; за липень 2022 року - 1068,85 грн; за серпень 2022 року - 1699,35 грн; за вересень 2022 року - 1419,20 грн; за жовтень 2022 року - 2475,54 грн; за листопад 2022 року - 3845,91 грн; за грудень 2022 року - 3444,71 грн..., за кожну складову за всі місяці 2022 року" (а.с. 42).

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради на заяву позивача листом від 12.04.2023 №М-1723/1 повідомив: "Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу в грошовій формі" пільги нараховувались виходячи з розміру знижки, на яку заявник має право згідно із законом (75%), кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, та визначені ст. 51 Бюджетного кодексу України (5 осіб), та з урахуванням встановлених цін/тарифів в державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Зокрема, зазначеною Постановою встановлений норматив для користування послугами з централізованого водопостачання 2 куб. метри холодної води на одну особу на місяць за наявності послуги з постачання гарячої води та 3,6 куб. метри холодної води на одну особу на місяць за відсутності послуги з постачання гарячої води. Додатково повідомлено, що на адресу позивача неодноразово надсилалась детальна інформація щодо нарахованих йому пільг в розрізі послуг та з вказаними нормативами та тарифами. Пільги нараховувались та виплачувались в повному обсязі згідно з чинним законодавством (а.с. 43).

Також суд встановив, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 у справі №460/8929/20, яке набрало законної сили 29.11.2021, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (правонаступником якого є Департамент соціальної політики Рівненської міської ради) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

Крім цього, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 у справі №460/4712/21, яке набрало законної сили 04.11.2021, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (правонаступником якого є Департамент соціальної політики Рівненської міської ради) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

З матеріалів справи встановлено, що 20.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із запитом на отримання публічної інформації від 17.03.2023, у якому просив надати інформацію щодо виконання вищевказаних судових рішень (а.с. 44).

Листом від 24.03.2023 №13-23 відповідач повідомив позивача про те, що Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради було направлено потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень до Департаменту соціальної політики Рівненської обласної державної адміністрації. За рішенням суду від 14.05.2021 у справі №460/8929/20 позивачу було перераховано на рахунок, відкритий в установі уповноваженого банку, допомогу до 5-го травня у розмірі 6800,00 грн. Додатково повідомлено, що за рішенням суду від 18.08.2021 у справі №460/4712/21 (рішення в порядку черговості виконання під №21), щорічна разова допомога до 5-го травня за 2021 рік в розмірі 7354,00 грн позивачу буде перерахована на рахунок відкритий в установі уповноваженого банку після надходження коштів (а.с. 45).

Виплата позивачу коштів в сумі 6800,00 грн підтверджується випискою про їх зарахування на картковий рахунок позивача 30.11.2022.

03.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із запитом на отримання публічної інформації, у якому просив надати інформацію, коли йому було нараховано та виплачено грошову допомогу до 5 травня:

- за 2020 рік в розмірі 1390,00 грн, тобто дата виплати без урахування виконання рішення суду;

- за 2021 рік в розмірі 1491,00 грн, тобто дата виплати без урахування виконання рішення суду (а.с. 37).

Листом від 07.04.2023 №13-28 відповідач повідомив позивача про те, що безпосередньо щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 1390,00 грн йому, як учаснику бойових дій, було нараховано і перераховано платіжним дорученням №50 від 22.04.2020 на розрахунковий рахунок в банку, а в розмірі 1491,00 грн - нараховано і перераховано платіжним дорученням №54 від 29.04.2021 на розрахунковий рахунок в банку (а.с. 39).

Такий лист надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 15.04.2023, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті поштового відправлення.

Крім того, 03.04.2023 позивач звернувся до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому:

- компенсацію втрати частини доходів за затримку виплати соціальної виплати за судовим рішенням у справі №460/8929/20 по 30.11.2022;

- моральну шкоду за тривале невиконання в повному обсязі судового рішення у справі №460/8929/20, яку відшкодувати, один прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589,00 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» (а.с. 47).

Листом від 10.04.2023 №М-1723/1 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів за затримку виплати грошової допомоги за судовим рішенням у справі №460/8929/20 та моральної шкоди, оскільки допомога до 5 травня є разовою грошовою допомогою і не підлягає проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Крім того, вказав, що позивачем не наведено наявність факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні (а.с. 48-49).

Вважаючи, що відповідачем не дотримано встановленого законодавством про доступ до публічної інформації та про звернення громадян терміну розгляду звернень, протиправно не надано повної та достовірної інформації на звернення, протиправно не нараховано та не виплачено компенсації втрати частини доходів за затримку виплати грошової допомоги за судовим рішенням у справі №460/8929/20, а також моральної шкоди, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Стаття 40 Конституції України встановлює, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII (далі - Закон №2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону №2657-XII право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (частина перша статті 19 Закону № 2939-VI).

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР). Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Заява (клопотання) це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством України їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання це письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина третя статті 3 Закону № 393/96-ВР).

Відповідно до статті 2 Закону № 2939-VI метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

За змістом статті 5 зазначеного Закону доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Сфера дії цього Закону не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (частина друга статті 2 Закону № 2939-VI).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами першою, другою статті 19 Закону № 2939-VI закріплено, що запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини п`ятою статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Законодавство про звернення громадян включає Закон № 393/96-ВР та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

У контексті обставин цієї справи суд звертає увагу на те, що необхідною передумовою для вирішення спірних правовідносин є диференціація звернень, поданих у порядку Закону № 393/96-ВР та Закону № 2939-VI .

Закон № 393/96-ВР передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Закон № 2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Особливістю цього Закону є те, що він не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Варто підкреслити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону № 393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

Як запит на інформацію розуміють прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону № 2939-VI ). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

До того ж Закон № 2939-VI не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо надання юридичної консультації, проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законом Законом України «Про безоплатну правову допомогу».

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості») і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

З аналізу змісту запитів ОСОБА_1 , направлених ним до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради, слідує, що позивач просить надати інформацію, яка не є (і не повинна бути відповідно до чинного законодавства) відображена чи задокументована будь-якими засобами інформації, а потребує створення нової, зокрема, шляхом підрахунку та узагальнення відомостей щодо проведених нарахувань та виплати йому пільг за житлово-комунальні послуги за відповідні періоди 2022 року (окремо по місяцях та сукупно за рік). Запитувана інформація не є публічною в розумінні закону, а є індивідуальною стосовно позивача та спрямована на реалізацію його соціальних прав як учасника бойових дій на отримання наданих чинним законодавством пільг.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про те, що всі досліджені звернення позивача за своєю суттю не є запитом на інформацію в розумінні Закону № 2939-VI, оскільки не передбачають надання уже відображеної та задокументованої інформації будь-якими засобами.

При цьому суд звертає увагу на те, що всі запити щодо пільг на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 на доступ до, як він вважає, публічної інформації, містять аналогічні за своїм змістом питання, які по-різному висловлені в кожному наступному запиті.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги зміст наданих відповідачем відповідей № 13-84 від 16.12.2022, № 13-01 від 06.01.2023, № 13-07 від 20.01.2023, № 13-14 від 03.03.2023, № 13-22 від 24.03.2023, суд вважає, що відповідачем надано позивачу вичерпну інформацію з порушеного питання щодо правових підстав та розміру нарахованих йому пільг за кожен з місяців окремо та сукупно за 2022 рік, а відтак не можна вважати порушеними права позивача на доступ до публічної інформації.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що розгляд його запитів по суті не передбачений в межах Закону № 2939-VI, оскільки запитувана інформація не містить ознак публічної, зокрема такої, що створена і відображена на будь-яких інформаційних носіях.

Щодо строків розгляду направлених позивачем запитів слід зазначити про таке.

Відповідно до статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1).

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4).

Стаття 20 Закону № 393/96-ВР встановлює, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Враховуючи зміст запитуваної інформації, безвідносно до того, на який закон міститься покликання в запиті (або не міститься взагалі), розгляд запитів ОСОБА_1 по суті не підлягав в порядку, встановленому Законом № 2939-VI, за відсутності ознак запиту на отримання публічної інформації. Отже відповідач в спірних ситуаціях мав керуватися нормами Закону № 393/96-ВР.

Суд встановив, що в жодному досліджуваному випадку за наслідками розгляду отриманих від позивача звернень відповідач не порушив встановленого статтею 20 Закону № 393/96-ВР строку розгляду таких звернень.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при вирішенні цієї справи суд враховує правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 07.02.2018 у справі № 817/1432/15, а також сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.02.2022 у справі №9901/390/21.

З огляду на наведене вище, в ході судового розгляду справи судом не встановлено порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача щодо несвоєчасного та неповного надання інформації на його запити про проведені розрахунки по нарахуванню та виплаті монетизації пільг як учаснику бойових дій за житлово-комунальні послуги, а відтак підстави для застосування заходів судового захисту в цій частині позовних вимог суд вважає відсутніми.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, на підставі судового рішення у справі №460/8929/20, яку розрахувати за період з 22.04.2020 по 30.11.2022, суд зазначає таке.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ від 19.10.2000 (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону №2050-ІІІ під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати;

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення);

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551-XII).

Статтею 12 Закону №3551-XII встановлені пільги учасникам бойових дій.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону №3551-XII (в редакції Закону України від 25.12.1998 №367-XIV «Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Отже, щорічна грошова допомога до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, яку відповідачем нарахувано ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №460/8929/20 та виплачено на картковий рахунок позивача 22.04.2022 в сумі 1390,00 грн, а 30.11.2022 в сумі 6800,00 грн, має разовий характер, тому не є доходом в розумінні вимог Закону №2050-ІІІ із систематичним характером.

При цьому, суд відхиляє покликання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18, оскільки вони стосуються спору щодо виплати компенсації втрати частини доходів за несвоєчасну виплату пенсії, а не одноразової грошової допомоги до 5 травня. Відтак, вони не є релевантними до обставин цієї судової справи.

Покликання ж позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.07.2020 у справі № 461/5775/16-а, від 30.07.2020 у справі № 802/798/18-а, від 24.09.2020 у справі № 0240/3646/18-а, від 24.09.2020 у справі № 806/1754/18, є хибними, адже вони стосуються спорів про поновлення виплати пенсії, а не виплати компенсації втрати частини доходів.

Суд зауважує, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення таким суб`єктом протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які, у даному випадку, відсутні.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2589,00 грн, суд виходить з такого.

Позивач пов`язує наявність у нього права на отримання компенсації моральної шкоди з тривалим невиконання відповідачем в повному обсязі судового рішення у справі №460/8929/20.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 ЦК України, згідно ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 4).

Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Позивачем не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди (факт наявності моральної шкоди, протиправність дій її заподіювача, обґрунтування визначення розміру моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу).

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.11.2021 у справі № 296/699/20 та від 11.01.2024 у справі № 910/479/21.

При цьому, суд не бере до уваги покликання позивача на судову практику, сформовану судами апеляційної інстанції за наслідками розгляду справ №400/7936/21 та №560/10458/22, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду, є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Беручи до уваги результати судового розгляду справи, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Департамент соціальної політики Рівненської міської ради (вул. Соборна, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 03195441)

Повний текст рішення складений 19 квітня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко