Справа № 733/618/24
Суддя: Карапиш Т. В.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-а/733/23/24
Єдиний унікальний №733/618/24
Рішення

Іменем України

23 квітня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

за участю секретаря О.П. Щур,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Ічня справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Ляшенка Володимира Сергійовича та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора з реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 21 січня 2024 року інспектором з реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Ляшенком В.С. було винесено постанову серії ГБВ № 975473 від 21 січня 2024 року та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, а саме за те, що 21.01.2024 року він зателефонував на лінію «102» з метою повідомлення про порушення у сфері лісового законодавства незаконне вирубування, перевезення, зберігання та збут деревини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після приїзду працівників поліції останніми було оглянуто мікроавтобус, на який він вказав, після чого, не перевіривши вміст вантажного відділення зазначеного транспортного засобу, працівники поліції приїхали до будинку за місцем його проживання, повідомили його про притягнення до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції та склали вищевказану постанову. Свою вину не визнає у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, оскільки стверджує, що докази вчинення правопорушення відсутні, оскільки при винесенні постанови про адмінправопорушення не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння адмінправопорушення, засобами поштового зв`язку копію постанови йому не було надіслано. Крім того, на момент виклику поліції він не мав прямого умислу зривати роботу поліції, а навпаки, виконував свій громадянський обов`язок щодо повідомлення про те чи інше правопорушення. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в зв`язку з відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, справу про адмінправопорушення закрити.

27 березня 2024 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ГБВ № 975473 від 21.01.2024 року, відкрито провадження по справі, призначено розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження та витребувано з відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області постанову по справі про адмінправопорушення серії ГБВ № 975473 від 21.01.2024 року про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП та матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_1 від 21.01.2024 року.

16 квітня 2024 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Телень О.Ю. надійшов відзив на позов, в якому остання зазначає, що 21.01.2024 року позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції зателефонував на лінію «102» та повідомив про порушення у сфері лісового законодавства, а саме незаконне вирубування, перевезення, зберігання та збут деревини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На даний виклик прибула слідчо-оперативна група ВП № 2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, якою було з`ясовано, що ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, після чого інспектором з РПП ВП № 2 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом ОСОБА_2 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, за результатами розгляду якої винесено постанову по справі про адмінправопорушення серії ГБВ № 975473, якою позивача було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 183 КУпАП. Вказані події фіксувалися на нагрудний відеореєстратор інспектора, з якого видно, що позивач не заперечує про здійснення ним виклику на лінію «102» та під час спілкування з поліцейськими несе нісенітниці. Жодних доказів, які б спростовували факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем суду не надано, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач інспектор з реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судове засідання не з`явилася, у наданому відзиві на позов просила суд розглядати справу без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2024 року інспектором з реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Ляшенком В.С. було винесено постанову серії ГБВ № 975473 від 21 січня 2024 року, якою притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 21.01.2024 року здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на лінію «102» та повідомив про порушення у сфері лісового законодавства незаконне вирубування, перевезення, зберігання та збут деревини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідно до ст. 183 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію України», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, в разі наявності факту чи з метою недопущення факту порушення прав та свобод особи від порушень і протиправних посягань, кожен має право звернутися до органу Національної поліції з метою захисту, а відповідний орган Національної поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Позивач заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого йому правопорушення, стверджує, що подія, про яку він повідомив і з приводу якої здійснив виклик поліції, мала місце 21.01.2024 року і тоді він був впевнений у тому, що порушення у сфері лісового законодавства, а саме незаконне вирубування, перевезення, зберігання та збут деревини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Із наданого відеозапису, на якому акцентує увагу представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Телень О.Ю. у відзиві на позов, зафіксовано процес складення постанови серії ГБВ № 975473 від 21 січня 2024 року про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , проте відсутні докази про вчинення ним даного правопорушення. Також з вищевказаного відеозапису видно, що працівником поліції ОСОБА_1 , в порушення ст. 268 КУпАП, не було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та порушені його конституційні права, в тому числі право на захист.

Крім того, на виконання ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27.03.2024 року про витребування з відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області постанови по справі про адмінправопорушення серії ГБВ № 975473 від 21.01.2024 року про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП та матеріалів перевірки за зверненням ОСОБА_1 від 21.01.2024 року, витребувані документи та матеріали станом на день розгляду справи відділенням поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надано не було.

Сама постанова, в якій зазначено лише подію адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 05.08.2021 у справі № 712/12830/16-а.

Відповідачами не доведено вжиття вичерпних заходів для перевірки повідомлених позивачем фактів, зокрема не було допитано та відібрано пояснення у свідків вчиненого правопорушення та не надано інших доказів вчинення такого правопорушення.

Саме лише посилання в оскаржуваній постанові на порушення позивачем вимог ст. 183 КУпАП судом, як доказ, до уваги не береться, так як постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй Постанові 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17, де вказано, що «… саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення».

З огляду на те, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на свідків та докази, а ОСОБА_1 категорично заперечує вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, тому твердження позивача про незаконність винесеного відповідачем рішення заслуговують на увагу.

Таким чином, взявши до уваги те, що відповідачі не надали суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а також не подали жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем вимог закону, необхідного для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, тоді як обов`язок доказування в даному випадку законом покладено на відповідачів, за таких обставин не можна вважати, що ОСОБА_1 , повідомляючи поліцію про вказану ним вище інформацію, усвідомлював, що вона є неправдивою, і бажав не законного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. А тому враховуючи позицію позивача, суд прийшов до висновку, що для винесення працівником поліції стосовно ОСОБА_1 постанови за ст. 183 КУпАП підстав не було.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 77, 78, 205, 241-246, 286, 295 КАСУ, ст.ст. 7, 183, 245, 247, 251, 288, 293 КУпАП, ст. 19 Конституцією України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора з реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Ляшенка Володимира Сергійовича та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора з реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Ляшенка Володимира Сергійовича серії ГБВ № 975473 від 21 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення, складену на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, закривши провадження по даній адміністративній справі.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8 корпус 30) протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: інспектор з реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 м. Ічня Прилуцького районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області старший лейтенант поліції Ляшенко Володимир Сергійович, місце знаходження: м. Ічня, вул. Свято-Преображенська, 18, Прилуцький район, Чернігівська область.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місце знаходження: просп. Перемоги, 74, м. Чернігів, .

Повне рішення складено 23 квітня 2024 року.

Суддя Т. В. Карапиш