Справа № 200/1040/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Справа№200/1040/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо невиплати пенсії позивачу, за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 в розмірі 20930,00 грн., та зобов`язати відповідача сплатити позивачу пенсію за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 в розмірі 20930,00 грн., негайно після набрання судовим рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, протягом розумного строку, але не більше шестидесяти днів із дня відкриття провадження у справі, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (ст.257 КАС України).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області як отримувач пенсії за віком, яка йому призначена на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі № 200/265/23 з 26.12.2022.

Позивач вказував на те, що пенсійний орган виконав рішення суду у справі № 200/265/23. Однак пенсійний орган знову порушив його права, а саме не виплатив йому заборгованість по пенсії за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 в розмірі 20930,00 грн, з посиланням на відсутність коштів у Пенсійному фонді України. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач покликався на ст. 47 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, і зазначав, що втручання відповідача у його право на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії є таким, що не ґрунтується на законі. Просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Зазначив, що з 01.11.2023 по теперішній час виплата пенсії ОСОБА_1 проводиться шляхом включення нарахованого місячного розміру пенсії до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, пенсійні кошти за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 у сумі 20930,00 грн виплачені ОСОБА_1 . Головним управлінням ПФУ в Донецькій області в повному обсязі 18.11.2023 на поточний рахунок, відкритий в банківській установі ПАТ КБ «Приватбанк».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з 26.12.2022 згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.03.2023 по справі № 200/265/23, яке набрало законної сили 05.09.2023, відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058, яка обчислена у відповідності до ст.8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI Про підвищення престижності шахтарської праці (далі - Закон №345), та складала у період з листопада по лютий 2024 року 20930,00 грн, а з березня 2024 року 23610,00 грн.

Спірні правовідносини виникли з приводу виплати позивача заборгованості з пенсії за минулий період з 01.11.2023 по 30.11.2023 в розмірі 20930,00 грн.

Так, у відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 13.02.2024 року № 3520/02-16 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило, що в листопаді 2023 року на поточний рахунок, відкритий в ПАТ КБ Приватбанк, зарахована пенсія за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 в розмірі 20930.00 грн. В подальшому пенсія виплачується щомісяця. На виконання рішення суду нарахована сума доплати за період з 26.12.2022 по 31.10.2023, яка складає 213350,97 грн.

З наданого витягу щодо нарахування пенсії позивачу вбачається, що пенсійні кошти за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 у сумі 20930,00 грн. виплачені позивачу Головним управлінням ПФУ в Донецькій області в повному обсязі 18.11.2023 на поточний рахунок, відкритий в банківській установі.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

П. п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 1058 види пенсійного забезпечення, умови норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 5 Закону № 1058 порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням визначається виключно цим Законом.

Законодавче визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є одним з його принципів (ч. 1 ст. 7 Закону №1058).

Таким чином, законодавчим актом, яким визначено умови виплати пенсії, (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Ч. 1 ст. 47 Закону № 1058 установлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Отже, право позивача на отримання гарантовано Конституцією України. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалося утримання страхових внесків (єдиного внеску) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні пенсійного віку та набуття необхідного страхового та спеціального (пільгового) стажу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Судом встановлено, що відповідачем нарахована та виплачена пенсія позивачу в сумі 20930,00 грн. за період з 01.11.2023 по 30.11.2023. (фактичні докази це лист відповідача від 13.02.2024 №3520/02-16; витяг щодо виплати пенсії позивачу, які надано до матеріалів справи).

Позивачем не надано доказів того, що відповідачем не виконано своїх обов`язків, у контексті не виплати пенсії за спірний період.

Отже, твердження позивача про протиправну бездіяльність відповідача не є прийнятними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновків, що позовні вимоги до відповідача пред`явлені необґрунтовано.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ч.2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовує. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору покладається на позивача (частина 1 статі 139 КАС України).

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, код ЄРДПОУ 13486010) про визнання протиправною бездіяльність відповідача, щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 , за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 в розмірі 20930,00 грн., та зобов`язання відповідача сплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 в розмірі 20930,00 грн., негайно після набрання судовим рішенням законної сили, відмовити.

Повний текст рішення складений 23.04.2024.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова