Справа № 140/5034/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про розстрочення виконання судового рішення

18 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/5034/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Кушнір С.В.,

за участю представника позивача Сахарчука А.А.,

представників третьої особи на стороні позивача ОСОБА_1 , Христюк А.В.,

представника відповідача Кумановського Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради про розстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Міністерство фінансів України, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Нововолинська міська рада про стягнення простроченої заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2023, позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради прострочену заборгованість за кредитом, наданим відповідно до договору субкредитування № 13010-05/68 від 03.05.2017 в розмірі 23 440 543,54 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2024 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі № 140/5034/23 скасовано в частині відмови в задоволенні позову та в цій частині позов Головного управління ДПС у Волинській області задоволено; стягнуто з Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради прострочену заборгованість за кредитом, наданим відповідно до договору субкредитування № 13010-05/68 від 03.05.2017 в розмірі 194 220,57 грн.

29.03.2024 на адресу суду надійшла заява Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради про розстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік.

Заява мотивована тим, що підприємство є об`єктом критичної інфраструктури головним завданням якого є забезпечення діяльності та надання послуг водопостачання населенню. На даний час підприємство немає можливості щодо сплати всієї суми боргу і така сплата може призвести до припинення послуг централізованого постачання та водовідведення. Вказує на те, що на даний час підприємство має дефіцит коштів, велику дебіторську заборгованість за надані послуги. Ними сплачено 9862007,32 грн. в рахунок погашення боргу, що свідчить про те, що відповідач не ухиляється від виконання рішення суду та має намір сплатити борг.

Зазначає, що підприємством здійснюються заходи, в тому числі, звернення до Нововолинської міської ради про надання фінансової допомоги для погашення заборгованості по кредиту. Відповідач звертає увагу на те, що примусове виконання рішення суду призведе до додаткових витрат підприємства у вигляді сплати виконавчого боргу та збільшення фінансового тягаря. З врахуванням наведених підстав просить розстрочити виконання постанови суду від 13.03.2024 строком на один рік з дати постановлення відповідної ухвали судом.

Ухвалою суду від 01.04.2024 заяву Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради про розстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі призначено до судового розгляду на 14:30 год. 10.04.2024. 10.04.2024 в справі оголошувалась перерва до 15:00 год.18.04.2024.

У поданих суду запереченнях представники ГУ ДПС у Волинській (т. 4 а.с. 76-78), Міністерства фінансів України (т.4 а.с.66-68,72-74) проти задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення заперечили та вказали, що нормам частини 13 статті 17 Бюджетного кодексу України забороняється реструктуризація заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, за кредитами з бюджету, крім розстрочення її сплати під час санації такого суб`єкта господарювання за участю інвестора, який бере на себе солідарні зобов`язання щодо погашення такої заборгованості, на строк не більше трьох років на підставі договору, укладеного між таким суб`єктом господарювання, інвестором та податковим органом. З цих підстав просили в задоволенні заяви відмовити.

Від інших учасників справи письмових заперечень не надходило.

В судовому засіданні представник КП Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради подану заяву підтримав із підстав, у ній викладених та просив її задовольнити.

Представники ГУ ДПС у Волинській області, ГУ ДКС України у Волинській області, Міністерства фінансів України проти задоволення заяви заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях та просили в її задоволені відмовити.

Представники Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Нововолинської міської ради в судове засідання не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що подана заява про розстрочення виконання судового рішення підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (частина 1 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як встановлено частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частиною 3 статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 4 статті 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною 5 статті 378 КАС України також визначено, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Аналізуючи вищевказані норми, суд зазначає, що підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим адміністративним судом способом. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

Підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення/розстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим.

Дана норма КАС України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Разом з тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013, розстрочення виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з визначеним інтервалом у часі; строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом.

Конституційний Суд України також зазначив, що розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. При встановленні можливості розстрочення виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

При цьому, суд зазначає, що питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площині процесуального права.

Суд вказує на те, що при вирішенні питання відстрочення виконання судового рішення в порядку статті 378 КАС України в частині правової оцінки наданих заявником доказів суд повинен дослідити питання про те, чи достатньо наведених заявником обставин для прийняття рішення про розстрочення виконання судового рішення, яким стягнуто податковий борг.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді заяви щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків розтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав має бути доведена боржником.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.

При цьому, інститут розстрочення виконання судового рішення спрямований на вжиття таких заходів, які б дозволили виконати боржнику судове рішення протягом певних проміжків часу у відповідних частинах.

Суд надаючи оцінку наявним в справі доказам, вказує на те, що відповідач не уникає виконання рішення суду про стягнення боргу та на його погашення на час розгляду справи сплачено більше дев`яти мільйонів гривень, що підтверджується наявними в справі платіжними інструкціями, довідкою про сплату заборгованості (т.4 а.с.6-22, 23, 84).

Також відповідачем до заяви про розстрочення виконання судового рішення було надано, зокрема, інформацію щодо фінансового стану за 2023 рік (т. 4 а.с. 24-25), звіт про фінансовий стан підприємства на 31.12.2023 (т.4 а.с. 87-88) та звіт про фінансові результати за 2023 рік (т.4, а.с. 85-86), з яких слідує що підприємство працює фактично з нульовою рентабельністю.

Підприємство є об`єктом критичної інфраструктури і ним надаються послуги централізованого водопостачання та водовідведення споживачам Нововолинської територіальної громади.

Також суд звертає увагу щодо незадовільного стану розрахунків споживачів за надані ним послуги, зокрема, наявності дебіторської заборгованості за надані послуги, яка становить більше 23368675,50 грн.

Крім того, при вирішенні даного питання суд враховує наявність об`єктивних обставин які впливають на провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану, а саме те, що підприємством здійснюються відповідні заходи, зокрема, звернення до Нововолинської міської ради щодо виділення коштів на погашення існуючої заборгованості.

За наведених обставин суд вважає, що заявником доведено наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення, також в матеріалах справи наявні платіжні інструкції, які свідчать про часткове погашення наявної заборгованості після ухвалення рішення судом першої інстанції. Заявником підтверджено те, що від виконання рішення він не ухиляється та не уникає його виконання, а шукає способи погашення заборгованості, що, в свою чергу, є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань щодо сплати податкового боргу.

Водночас, при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення судом враховано, що відмова у задоволенні заяви може призвести до негативних наслідків, зокрема, зупинення роботи підприємства, неможливості вносити своєчасно та в повному обсязі податки та інші обов`язкові платежі та покладення на підприємство додаткових витрат, пов`язаних із примусовим виконанням судового рішення.

За таких обставин розстрочення виконання не призводить до невиконання рішення, а навпаки створює умови для його добровільного виконання боржником, з урахуванням реального майнового стану боржника.

При цьому суд зауважує, що за наявності наведених обставин та бажанням відповідача виконувати судове рішення його примусове виконання не буде свідчити про те, що судове рішення буде виконано швидше ніж при його розстрочці, встановленої судом.

Слід зазначити, що при задоволенні заяви про розстрочення судового рішення суду не будуть порушені інтереси жодної із зацікавлених сторін та буде дотримано пропорційного балансу щодо необхідності виконання судового рішення та його фактичного виконання.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що відповідачем підтверджено наявність обставин, які є підставою для розстрочення сплати податкового боргу, зокрема зважаючи на значну суму стягнуту з нього цим рішенням, а також того, що відповідач не ухиляється від виконання рішення та не уникає його виконання, а навпаки здійснює пошук способів погашення заборгованості, що в свою чергу є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань щодо сплати податкового боргу.

Судом не приймаються до уваги твердження представників позивача та третіх осіб щодо неможливості застосування розстрочення виконання судового рішення у спірних правовідносинах з посиланням на пункт 13 статті 17 Бюджетного кодексу України, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 8 статті 17 Бюджетного кодексу України, у разі виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) гарантійних зобов`язань перед кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного (місцевого) бюджету або шляхом укладання з такими кредиторами договорів про реструктурування сум, повернення яких гарантовано, у суб`єктів господарювання, зобов`язання яких гарантовані, з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитами (позиками), залученими під державні (місцеві) гарантії, в обсязі фактичних витрат державного (місцевого) бюджету та/або таких реструктурованих сум, а до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи міської територіальної громади) переходять права кредитора та право вимагати від таких суб`єктів господарювання погашення заборгованості в установленому законом порядку, якщо такі права не були передбачені відповідними договорами.

Пунктом 9 статті 17 Бюджетного кодексу України визначено, що прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

Відповідно до пункту 13 статті 17 Бюджетного кодексу України, забороняється реструктуризація заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державні (місцеві) гарантії, за кредитами з бюджету, крім розстрочення її сплати під час санації такого суб`єкта господарювання за участю інвестора, який бере на себе солідарні зобов`язання щодо погашення такої заборгованості, на строк не більше трьох років на підставі договору, укладеного між таким суб`єктом господарювання, інвестором та податковим органом. При цьому сума пені, нарахована внаслідок невиконання позичальником таких зобов`язань на реструктуризовану суму заборгованості, списується.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд зазначає, що пункт 13 статті 17 Бюджетного кодексу України не підлягає застосуванню при розгляді заяви про відстрочення виконання судового рішення в порядку статті 378 КАС України, оскільки питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площині процесуального права. Натомість, вищевказані положення Бюджетного кодексу України стосуються виключно відносин контролюючого органу та суб`єкта господарювання щодо погашення заборгованості, які випливають з їх договірних зобов`язань.

Отже, виходячи із вищевказаного суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви КП Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради про розстрочення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі № 140/5034/23 строком на один рік з дня її постановлення, тобто до 13.03.2025 включно, шляхом сплати ним платежів кожного місяця рівними частинами.

Зважаючи на ту обставину, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2024 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі № 140/5034/23 скасовано в частині відмови в задоволенні позову та в цій частині позов Головного управління ДПС у Волинській області задоволено, то розстроченню підлягає саме постанова суду апеляційної інстанції.

Не підлягає до задоволення вимога відповідача про задоволення заяви про розстрочення строком на один рік з дня постановлення ухвали про розстрочення, враховуючи наступне.

Частиною 5 статті 378 КАС України визначено, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Суд зауважує, що приписами КАС України не передбачено можливості продовження чи поновлення такого строку, отже, він є присічним, та не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Юридична природа строків в адміністративному судочинстві полягає у тому, що вони є фундаментальною правовою категорією, оскільки визначають певні моменти, періоди, з настанням та закінченням яких пов`язані конкретні юридичні наслідки; мають вагоме практичне значення, що полягає у забезпеченні реалізації принципів правової визначеності та рівності учасників, їх дисциплінованості; виступають гарантією своєчасного судового захисту прав та інтересів осіб у публічно-правових спорах.

З огляду на вищезазначене, встановлення строків відстрочення, розстрочення виконання судового рішення у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу виконання прийнятого судового рішення не матиме невизначеної дії у часі. Тобто встановлений строк відстрочення виконання судового рішення сприяє уникненню ситуації правової невизначеності.

Враховуючи вимоги частини 5 статті 378 КАС України, строк розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з моменту його ухвалення (день ухвалення постанови суду апеляційної інстанції 13.03.2024), - 13.03.2025.

Отже, в цій частині заява до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 243 ч.3, 248, 378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради про розстрочення виконання рішення суду задовольнити частково.

Розстрочити виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі № 140/5034/23 за позовом Головного управління ДПС у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Міністерство фінансів України, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Комунального підприємства Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Нововолинська міська рада про стягнення простроченої заборгованості за кредитом строком на один рік з дня її постановлення, тобто до 13.03.2025 включно, шляхом сплати Комунальним підприємством Нововолинськводоканал Нововолинської міської ради платежів кожного місяця рівними частинами.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст ухвали складено 23.04.2024