Справа № 380/12792/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/12792/23 пров. № А/857/24200/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року ухвалене суддею Лунь З.І. у м. Львові, о 11 год 58 хв. та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року, ухвалене суддею Лунь З.І. у м. Львові, в порядку письмового провадження, у справі № 380/12792/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах, за період з 08.04.2022 по 07.05.2022, в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах, за період з 08.04.2022 по 07.05.2022, в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період, з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 01.07.2022 по день фактичної виплати, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159;

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати грошового забезпечення за червень 2022 р. у сумі 52 944, 94 грн. ( в т.ч. додаткової винагороди у сумі 30000,00 грн.);

- зобов`язати відповідача виплатити грошове забезпечення за червень 2022 р. у сумі 52 944, 94 грн. (в т.ч. додаткову винагороду у сумі 30000,00 грн.), з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, за період з 01.07.2022 по день фактичної виплати, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

08 листопада 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 13.04.2022 по 08.05.2022, в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 13.04.2022 по 08.05.2022, в розрахунку до 100 000, 00 грн. на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період та з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, за період з 01.07.2022 по день фактичної виплати, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159.

Визнав протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за червень 2022 у сумі 52 944, 94 грн.

Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за червень 2022 р. у сумі 52860 грн 40 коп., з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, за період з 01.07.2022 по день фактичної виплати, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач брав безпосередню участь у веденні бойових дій, відсічі і стримуванні збройної агресії збройних сил Російської Федерації лише з 13.04.2022 року по 08.05.2022 року. Період участі позивача у вказаних заходах з 07.04.2022 року по 12.04.2022 року не підтверджений доказами. Крім того, суд встановив, що відповідач нарахував позивачу, однак не виплатив, грошове забезпечення в сумі 52860,40 грн. за червень 2022 року. Також суд встановив, що відповідач не виплатив позивачу у червні 2022 року додаткову винагороду за період з 01.05.2022 року по 07.05.2022 року в сумі 15806,45 грн., внаслідок чого зобов`язав відповідача нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.07.2022 року.

09.11.2023 року позивач подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, витрат, пов`язаних з переїздом позивача та його представника до іншого населеного пункту, а також компенсації за відрив позивача та його представника від звичайних занять, пропорційно до розміру задоволених вимог.

15 листопада 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв додаткове рішення, яким заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення задовольнив частково та стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в сумі 15925 грн.

У задоволенні інших вимог заяви відмовив.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сума витрат позивача на правову допомогу у цій справі є не співмірною зі складністю цієї справи, обсягом наданих адвокатом послуг, пов`язаних із справою, включаючи, підготовку справи до розгляду та участь в судовому розгляді справи, а також часом затраченим адвокатом на надання правової допомоги.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач та відповідач, подавши апеляційні скарги.

Позивач у апеляційній скарзі на рішення суду просить змінити рішення суду першої інстанції та прийняти постанову якою абзаци 2 та 3 резолютивної частини рішення суду першої інстанції викласти в такій редакції:

«визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах, за період з 08.04.2022 по 07.05.2022, в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах, за період з 08.04.2022 по 07.05.2022, в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період, з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 01.07.2022 по день фактичної виплати, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159».

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, щодо місця перебування позивача та його безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 07.04.2022 року по 12.04.2022 року та необґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог за цей період.

Відповідач у апеляційній скарзі на рішення суду просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги на рішення суду зазначає, що довідка військової частини НОМЕР_2 від 23.05.2023 року № 115 про безпосередню участь позивача з 08.04.2022 року по 07.05.2022 року у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії не свідчить про фактичну участь позивача у таких заходах весь період вказаний у довідці.

Крім вищевказаних апеляційних скарг, позивач та відповідач подали апеляційні скарги на додаткове рішення суду, не погодившись також і з цим рішенням.

Позивач, у апеляційній скарзі на додаткове рішення суду, просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 32795,65 грн., оскільки такі підтверджені документально.

Відповідач, у апеляційній скарзі на додаткове рішення суду, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, оскільки стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є надмірним тягарем для відповідача в умовах введеного в Україні воєнного стану.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України на посадах осіб офіцерського складу за контрактом, укладеним між ним та Головою Державної прикордонної служби України. Цей Контракт набув чинності з 02 листопада 2018 року на підставі Наказу № 938-ОС від 04.10.2018.

29.05.2022 начальник 7 прикордонного карпатського загону Державної прикордонної служби України прийняв наказ № 244-ОС від «Про виплату додаткової винагороди», яким вирішив виплатити позивачу додаткову винагороду за період безпосередньої участі у бойових діях або здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в розмірі, згідно з додатком 2, із розрахунку 70000,00 гривень на місяць, пропорційно часу участі у таких діях або заходах, а саме: за період з 08.04.2022 по 30.04.2022 у сумі 53666,66 грн. Вказану суму, за вирахуванням військового збору, відповідач виплатив позивачу 31.05.2022.

09.06.2022 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв наказ № 285-ОС «Про виплату додаткової винагороди», яким вирішив виплатити позивачу додаткову винагороду за період безпосередньої участі у бойових діях або здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в розмірі, згідно з додатком 2, із розрахунку 70000,00 гривень на місяць, пропорційно часу участі у таких діях або заходах, а саме: за період з 01.05.2022 по 07.05.2022 у сумі 15806,45 грн.

У грошовому атестаті № 951, який видав відповідач від 24.05.2022, зазначено, що позивачу за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 нараховано грошове забезпечення в сумі 55762,01 грн.

У грошовому атестаті № 964, який видав відповідач від 07.06.2022, зазначено, що позивачу за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 нараховане грошове забезпечення в сумі 53751,21 грн.

03.01.2023 відповідач склав та видав позивачу довідку від 03.01.2023 № 12/592 про безпосередню участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в період з 13 квітня по 08 травня 2022, через перебування позивача в Житомирській області, Коростенському районі, н.п. Нова Радча.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно виплачується на період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема, Державної прикордонної служби.

Розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень пропорційно часу участі, на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби, у двох випадках, а саме: 1) якщо вони беруть безпосередню участь у бойових діях; 2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Апеляційний суд встановив, що позивач в період з 08 квітня до 24 травня 2022 року був відряджений з військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 для виконання бойових завдань з прикриття державного кордону.

23.05.2022 командир окремої бригади ТрО у складі військової частини НОМЕР_4 видав довідку № 115, згідно з якою, позивач брав участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у період з 8 квітня по 7 травня.

Ця довідка видана на підставі бойового розпорядження ОУВ «Волинь» від 07.04.2022 № 211В/ДСК, бойових розпоряджень командира НОМЕР_5 окремої бригади ТрО від 13.04.2022 № 173, від 18.04.2022 № 216, від 21.04.2022 № 233, від 24.04.2022 № 253, журналу службово-бойових дій другого відділу прикордонної служби (тип «С) ПКШР НОМЕР_6 прикордонного загону, журналу службово-бойових дій третьої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип «С) ПКШР НОМЕР_6 прикордонного загону.

Із витягу з журналу службово-бойових дій другого відділу прикордонної служби (тип «С) ПКШР НОМЕР_6 прикордонного загону видно, що позивач відповідальний за виконання бойових розпоряджень № 173 від 13.04.2022 (період застосування з 13.04.2022 по 08.05.2022); № 253 від 24.04.2022 (період застосування від 24.04.2022 по 08.05.2022).

Також з витягу з журналу службово-бойових дій НОМЕР_7 прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип «С) ПКШР НОМЕР_6 прикордонного загону видно, що позивач відповідальний за виконання бойових розпоряджень № 173 від 13.04.2022 (період застосування з 13.04.2022 по 08.05.2022); № 253 від 24.04.2022 (період застосування від 24.04.2022 по 08.05.2022); № 216 від 18.04.2023 (період застосування з 18.04.2023); № 233 від 21.04.2022 (період застосування 21.04.2022); № 233 від 21.04.2022 та № 216 від 18.04.2022 (період застосування 19.04.2022-05.05.2022, 06.05.2022-07.05.2022).

Відповідно до п. 2 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168" (далі наказ № 164-АГ), під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем, зокрема бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

Згідно з п.3 Наказу №164-АГ, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснюється на підставі одного з таких документів: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, встановлено надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).

Апеляційний суд встановив, що 23.05.2022 командир окремої бригади ТрО у складі військової частини НОМЕР_4 видав довідку № 115, згідно з якою, позивач брав участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у період з 8 квітня по 7 травня 2022 року.

Ця довідка, окрім бойового розпорядження командира НОМЕР_5 окремої бригади ТрО від 13.04.2022 № 173, від 18.04.2022 № 216, від 21.04.2022 № 233, від 24.04.2022 № 253, журналу службово-бойових дій другого відділу прикордонної служби (тип «С) ПКШР НОМЕР_6 прикордонного загону, журналу службово-бойових дій третьої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип «С) ПКШР НОМЕР_6 прикордонного загону, видана також на підставі бойового розпорядження ОУВ «Волинь» від 07.04.2022 № 211В/ДСК.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 08.04.2022 року по 07.05.2022.

Водночас, суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи, вказавши, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 13.04.2022 року по 07.05.2022 року.

Зважаючи на цей висновок, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги про виплату грошової допомоги збільшеної до 100000 грн. необхідно задовольнити за період з 08.04.2022 року по 07.05.2022 року.

Щодо виплати грошової винагороди позивачу за червень 2022, то апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції в тому, що нараховане, згідно з грошовим атестатом № 964, грошове забезпечення за червень 2022 року в сумі 52860,40 грн. відповідач зобов`язаний виплатити позивачу.

Щодо виплати компенсації втрати частини грошового забезпечення у зв`язку із його несвоєчасною виплатою, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) передбачено те, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 4 даного Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Оскільки, відповідач ще не проводив виплату грошової допомоги, збільшеної до 100000 грн., то немає підстав вважати, що відповідач не проведе виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати вказаної допомоги, виконуючи рішення суду.

Тому, у задоволенні позовних вимог про виплату позивачу компенсації втрати частини грошового забезпечення у зв`язку із несвоєчасною виплатою грошової допомоги, збільшеної до 100000 грн. необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги необхідно задовольнити у такий спосіб:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 08.04.2022 по 07.05.2022, в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 08.04.2022 по 07.05.2022, в розрахунку до 100 000, 00 грн. на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за червень 2022 у сумі 52860,40 грн;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за червень 2022 року у сумі 52860,40 грн.

Одночасно з цим, на переконання апеляційного суду, у задоволенні позовних вимог про виплату компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати необхідно відмовити.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, внаслідок чого зробив неправильний висновок про те, що цей період становить з 13.04.2022 року по 07.05.2022 року.

Також суд першої інстанції передчасно зобов`язав відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, оскільки, відповідач ще не провів виплату грошового забезпечення позивачу на виконання цього рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, тому рішення суду необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову.

Таким чином, апеляційні скарги позивача та відповідача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року, на думку апеляційного суду, необхідно задовольнити частково.

Щодо апеляційних скарг на додаткове рішення суду та розподілу судових витрат апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність скасування рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року, апеляційний суд вважає за необхідне здійснити новий розподіл судових витрат.

Вказаний висновок апеляційного суду є підставою для часткового задоволення апеляційних скарг позивача та відповідача на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року.

Апеляційний суд встановив, що позивач судовий збір за подання позову не платив, оскільки, звільнений від сплати такого, в силу вимог Закону України «Про судовий збір».

Як передбачено частиною 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 3 та 4 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Апеляційний суд встановив, що позивач поніс витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 12000 грн.

Згідно із розрахунком судових витрат від 11.04.2024 року, адвокат надав позивачу у суді апеляційної інстанції такі послуги:

- складання та подання апеляційної скарги 2000 грн.

- участь у судовому засіданні 13.03.2024 року та 16.04.2024 року 10000 грн.

Згідно із частинами 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог

Проаналізувавши суть спору та суму понесених судових витрат на складання і подання апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що вона є співмірною із складністю справи та об`ємом правової роботи, яку виконав адвокат.

Водночас, вартість послуги - участь у судових засіданнях - є не обґрунтованою.

Апеляційний суд вважає, що витрати позивача на участь адвоката у судових засіданнях необхідно зменшити до 1000 грн. за одне засідання.

У зв`язку з цим, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції сумі 4000 грн.

Що стосується витрат позивача пов`язаних із переїздом до іншого населеного пункту для участі в судових засіданнях суду апеляційної інстанції в сумі 4813,28 грн., то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 135 КАС України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590, граничні розміри компенсації в адміністративних справах пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 р. № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів, поданих у паперовій або електронній формі, відшкодовуються, зокрема, витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Апеляційний суд встановив те, що у зв`язку з прибуттям для участі у судових засіданнях апеляційного суду 13.03.2024 року позивач поніс витрати на залізничні квитки в сумі 2211,08., а в судове засідання 16.04.2024 року в сумі 2602,20 грн.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 4813,28 за прибуття у судові засідання апеляційного суду 13.03.2024 року та 16.04.2024 року.

Щодо судових витрат, які позивач поніс в суді першої інстанції.

Апеляційний суд встановив, що позивач поніс витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 25000 грн.

Згідно із розрахунком судових витрат від 08.11.2023 року, адвокат надав позивачу у суді першої інстанції такі послуги:

- складання та подання позову 5000 грн.;

- складання та подання: клопотання про долучення доказів від24.07.2023 року, клопотання про витребування доказів від 24.07.2023 року, аналіз відзиву на позов, аналіз письмових пояснень на позов, клопотання про витребування доказів від 10.09.2023 року, заяви про допит свідків від 10.09.2023 року, заяви про збільшення розміру судових витрат 5000 грн.;

- участь у судовому засіданні 24.07.2023 року, 11.09.2023 року та 08.11.2023 року 15000 грн.

Проаналізувавши суть спору та суму судових витрат, понесених в суді першої інстанції на аналіз та складання процесуальних документів, апеляційний суд зазначає, що вона є співмірною із складністю справи та об`ємом правової роботи, яку виконав адвокат.

Водночас, вартість послуги - участь у судових засіданнях - є не обґрунтованою.

Апеляційний суд вважає, що витрати позивача на участь адвоката у судових засіданнях суду першої інстанції необхідно зменшити до 1000 грн. за одне засідання.

У зв`язку з цим, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 13000 грн.

Що стосується витрат позивача пов`язаних із переїздом позивача та його представника до іншого населеного пункту для участі у судових засіданнях суду першої інстанції 24.07.2023 року, 11.09.2023 року та 08.11.2023 року в сумі 6850,87 грн., то апеляційний суд зазначає, що ці витрати підтверджені документально, а тому їх необхідно стягнути з відповідач на користь позивача.

У задоволенні компенсації за відрив від звичайний занять представника позивача необхідно відмовити, оскільки, представництво інтересів осіб є звичайним родом занять адвоката позивача.

Щодо компенсації позивачу за відрив від звичайний занять, апеляційний суд встановив, що така компенсація розраховується пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року мінімальна заробітна плата становить 6700 грн. на місяць, у погодинному обчисленні 40,46 грн. за годину.

Мінімальна середньоденна заробітна при восьмигодинному робочому дні становить 323,68 грн.

Враховуючи участь позивача у судових засіданнях 24.07.2023 року, 11.09.2023 року та 08.11.2023 року у місті Львові, апеляційний суд вважає, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 971,04 грн. (323,68х3=971,04).

Отже, всього на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 29635,19 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року в справі № 380/12792/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 08.04.2022 по 07.05.2022, в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 08.04.2022 по 07.05.2022, в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за червень 2022 у сумі 52860,40 грн. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят гривень 40 копійок).

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за червень 2022 року у сумі 52860,40 грн. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят гривень 40 копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (військова частина НОМЕР_1 ) 29635,19 грн. (двадцять дев`ять тисяч шістсот тридцять п`ять гривень 19 копійок) судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 18.04.2024 року