Справа № 580/12139/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.11.2023 про відмову позивачу у перерахунку пенсії;

зобов`язати відповідача здійснити позивача з 16.08.2022 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням відомостей про заробітну плату у довідках виданих ПАТ "Красногірський завод ім. С.О. Звєрєва" РФ від 06.09.2022 № СА/181, від 06.09.2022 № СА/182, від 06.09.2022 № СА/183, від 06.09.2022 № СА/184, за вирахуванням фактично виплачених сум пенсії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач 2 зазначає, що в ході автоматизованого розподілу за принципом екстериторіальності відповідальним структурним підрозділом за розгляд заяви позивача про перерахунок пенси за віком з урахуванням відомостей про заробітну плату у довідках, виданих ПАТ "Красноярський завод ім. С.О. Звєрєва" РФ від 06.09.2022, № СА/181, від 06.09.2022 № СА/182, від 06.09.2022 № СА/183, від 06.09.2022 № СА/184 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. За результатами розгляду вищевказаної заяви, відповідачем 1 прийнято рішення від 23.11.2023 про відмову у перерахунку пенсії за віком.

Таким чином, судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення, не враховано, що відповідачем 2 право позивача на перерахунок пенсії не порушувалось, а тому підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Черкаській області перераховувати пенсію позивача - відсутні. До того ж, відповідач 2 є самостійною юридичною особою та не несе відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність інших територіальних органів Пенсійного фонду.

Також, відповідач 2 вказує, що при призначенні пенсій громадянам України застосуванню підлягають:

норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на відповідні пенсійні виплати;

норми чинного міжнародного договору - у разі якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення.

З огляду на зазначене, при вирішенні питання про призначення пенсії громадянину України органи Пенсійного фонду мають встановити наявність чинного міжнародного договору України, яким встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення. У разі відсутності такого договору застосуванню підлягають норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на призначення відповідного виду пенсії.

Так, листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023. Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України 19.06.2023.

Отже, внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода від 13.03.1992 припинила дію з 19.06.2023 щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди.

Також, з 01.01.2023 Російська Федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав- учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення.

Тому, на осіб, які працювали в РФ після 01.01.1992, не поширюються норми Угоди від 13.03.1992 щодо врахування при призначенні пенсії російського стажу та заробітку. До прийняття відповідного нормативно-правового акту при призначенні пенсії громадянам, які проживали/працювали на території РФ заробітна плата та страховий стаж для обчислення розміру пенсії враховувалась.

З огляду на вищевказане, відповідач 2 вважає, що органи Пенсійного фонду України діяли відповідно до чинного законодавства України, в межах повноважень покладених на органи Пенсійного фонду України. Проте, Черкаський окружний адміністративний суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, що призвело до винесення помилкового рішення.

15.03.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому позивач просить відмовити в задоволенні таких, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.10.2022 № 83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (29 років). Встановлено, що страховий стаж позивача становить 25 років 8 місяців. Підставою прийняття спірного рішення зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи зазначений у довідці від 09.09.2022 № 250/321, яка видана ПАТ "Красногірський завод ім. С.О. Звєрєва", оскільки відсутнє підтвердження сплати страхових внесків на території РФ.

За наслідками розгляду справи № 580/1191/23 Черкаський окружний адміністративний суд, рішенням від 16.06.2023, яке згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 18.07.2023:

визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.10.2022 №83 про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд.83, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період його роботи на ПАТ "Красногірський завод ім. С.О. Звєрєва": з 17.01.2005 до 17.06.2005, з 27.06.2005 до 27.06.2006, з 28.06.2006 до 24.06.2007, з 02.07.2007 до 23.06.2008, з 24.06.2008 до 23.07.2009, з 24.07.2009 до 12.05.2010, з 01.06.2010 до 10.05.2011, з 06.06.2011 до 10.05.2012, з 04.06.2012 до 13.05.2013, з 15.07.2013 до 01.06.2014, з 05.06.2014 до 11.05.2015, з 15.06.2015 до 16.06.2016, з 17.06.2016 до 30.09.2016, з 03.10.2016 до 31.12.2016, з 01.01.2017 до 30.06.2017, з 01.07.2017 до 09.09.2022, - а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.10.2022 №16936 з доданими документами та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

На виконання вказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначило позивачу пенсію за віком з 16.08.2022, зарахувавши вищевказані періоди до страхового стажу позивача. Разом з тим, відповідно до алгоритму розрахунку, пенсійний орган не врахував за вищевказані періоди заробітну плату позивача відповідно до довідок виданих ПАТ "Красногірський завод ім. С.О. Звєрєва" РФ від 06.09.2022 № СА/181, від 06.09.2022 № СА/182, від 06.09.2022 № СА/183, від 06.09.2022 № СА/184 та обрахував заробітну плати позивача за періоди роботи в Російській Федерації нулями.

21.10.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просив врахувати заробітну плату згідно наданих довідок. До заяви додав, серед іншого, довідки виданих ПАТ "Красногірський завод ім. С.О. Звєрєва" РФ від 06.09.2022 № СА/181, від 06.09.2022 № СА/182, від 06.09.2022 № СА/183, від 06.09.2022 № СА/184.

За наслідками розгляду вказаної заяви, рішенням від 23.11.2023 відповідач 1 відмовив позивачу у перерахунку пенсії, зазначивши, що відповідно до Закону України від 23.12.2022 "Про зупинення та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993", у відносинах, зокрема, з Російською Федерацією зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993, ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР та протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчинено від імені України у м. Москва 28.03.1997 і ратифіковано Законом України від 03.03.1998 № 140/98- ВР. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31.12.1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року.

Вважаючи свої права порушеними, а вказане рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність рішення відповідача 1 щодо неврахування під час обчислення пенсії позивача відомостей про його заробітну плату за періоди роботи в РФ згідно поданих довідок.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Конвенції, ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Частини 1 та 2 ст. 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відтак, конституційне право на соціальний захист включає право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Європейська соціальна хартія, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Так, ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Як встановлено вище, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду у справі № 580/1191/23 від 16.06.2023, яке згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 18.07.2023:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.10.2022 №83 про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд.83, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період його роботи на ПАТ "Красногірський завод ім. С.О. Звєрєва": з 17.01.2005 до 17.06.2005, з 27.06.2005 до 27.06.2006, з 28.06.2006 до 24.06.2007, з 02.07.2007 до 23.06.2008, з 24.06.2008 до 23.07.2009, з 24.07.2009 до 12.05.2010, з 01.06.2010 до 10.05.2011, з 06.06.2011 до 10.05.2012, з 04.06.2012 до 13.05.2013, з 15.07.2013 до 01.06.2014, з 05.06.2014 до 11.05.2015, з 15.06.2015 до 16.06.2016, з 17.06.2016 до 30.09.2016, з 03.10.2016 до 31.12.2016, з 01.01.2017 до 30.06.2017, з 01.07.2017 до 09.09.2022, - а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.10.2022 №16936 з доданими документами та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.

На виконання вказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначило позивачу пенсію за віком з 16.08.2022, зарахувавши вищевказані періоди до страхового стажу позивача.

За визначенням, що міститься у ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV):

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із частинами 1, 10 та 12 ст. 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а отже, несплата страхувальником страховим внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На виконання ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 (далі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

За приписами ст. 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Проаналізувавши вказані норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, при обчисленні пенсії враховується заробітна плата отримана працівником у періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

29.11.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" відповідно до якого, керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Керуючись положеннями статті 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України" , вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Частиною 1 та 2 ст. 13 Угоди передбачено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди, стосовно цього учасника, припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили. Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ГУ ПФУ в Чернігівській області протиправно зараховували в нульовій величині страхові внески, які були сплачені роботодавцем позивача за періоди страхового стажу, а оскаржуване рішення є протиправним.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону № 1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці.

На виконання частин 6 та 12 ст. 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Аналогічні приписи містить Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.

Крім того, відповідно до приписів ч. 3 ст. 6 Угоди заробітна плата за вищевказані періоди роботи позивача в РФ, які зараховано до його страхового стажу, має бути врахована під час обчислення пенсії позивача. Оскільки, довідки ПАТ "Красногірський завод ім. С.О. Звєрєва" РФ від 06.09.2022 № СА/181, № СА/182, № СА/183, № СА/184 скріплені підписами посадових осіб та печатками роботодавця та не викликають сумнівів у їх достовірності. Крім того вказані довідки містять відомості, відповідно до яких роботодавець підтверджує, що за вказані у довідках періоди роботи всі відрахування до пенсійного фонду РФ здійснювались в установленому порядку. В свою чергу неможливість органами Пенсійного фонду України звернутись до органів Пенсійного фонду Російської Федерації для перевірки відомостей, зазначених у наданих довідках про розміри заробітної плати позивача не може слугувати підставою для не врахування сум заробітку під час обчислення пенсії, оскільки відповідні періоди роботи позивача в РФ зараховані до його страхового стажу, у зв`язку із чим мають також бути враховані відомості про розміри заробітної плати, в силу прямих приписів ч. 3 ст. 6 Угоди.

Щодо тези відповідача 2 про те, що суд першої інстанції зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити позивачу з 16.08.2022 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 з урахуванням відомостей про заробітну плату у довідках ПАТ "Красногірський завод ім. С.О. Звєрєва" РФ від 06.09.2022 № СА/181, від 06.09.2022 № СА/182, від 06.09.2022 № СА/183, від 06.09.2022 № СА/184, проте не звертає увагу, що оскаржуване рішення про відмову Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що даний спосіб захисту прав позивача є ефективним, оскільки, як не заперечується відповідачем 2, позивач перебуває на його обліку за місцем свого проживання, отже виплата нарахованої пенсії буде здійснена виключно відповідачем 2.

Щодо посилання відповідача 2 на принцип екстериторіальності, який застосовують територіальні органи Пенсійного фонду України (орган, що призначає пенсію), колегія суддів зазначає, що такий на виконання п. 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 № 22-1 стосується визначення структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Тобто даний припис не встановлює обов`язку пенсійних органів застосовувати принцип екстериторіальності при виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи ГУ ПФУ в Черкаській області не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг відповідачів не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан