Справа № 760/23808/20
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Кавун В.В.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Харківській області, інспектора взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Помазуна Андрія Сергійовича, заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Ярослава Валерійовича про визнання дій протиправними, скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суді із позовом до Головного управління Національної поліції у Харківській області, інспектора взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Помазуна Андрія Сергійовича, заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Ярослава Валерійовича у якому просив суд:

-визнати протиправними дії інспектора взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Помазуна Андрія Сергійовича щодо зупинки транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 , та дії пов`язані з розглядом справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не у автоматичному режимі за наслідком якої було складено постанову серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020;

-визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Ярослава Валерійовича щодо ненадання оцінки двом доводам викладених у скарзі від 17.09.2020 на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ №3098022 від 07.09.2020;

-зобов`язати Головного управління Національної поліції у Харківській області розглянути з додержанням принципу верховенства права скаргу ОСОБА_1 від 17.09.2020 на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.09.2020 відносно нього інспектором взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Помазуна Андрія Сергійовича було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020.

Вказує, що даною постановою його було визнано винним у порушенні п. 12.4. ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Зазначає, що постанова мотивована тим, що 07.09.2020 о 12 год. 02 хв. ОСОБА_1 у с. Травневе по автошляху М03, керуючи транспортним засобом AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 92 км/год та порушив встановлене обмеження швидкості у населеному пункті на 42 км/год, чим порушив п. 12.4. та за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вказує, що зазначена постанова була винесена інспектором безпідставно, із істотним порушенням прав позивача, оскільки він правил дорожнього руху не порушував та в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а відтак наявні підстави для скасування зазначеної постанови, та закриття провадження у справі.

Окрім цього вказує, що 17.09.2020 він у порядку п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП звернувся до вищестоящого органу зі скаргою на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020.

Зазначає, що 12.10.2020 він рекомендованим листом отримав рішення за підписом заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Ярослава Валерійовича № Т-2182/41/14/02-2020 від 30.09.2020 про залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020 - без змін.

З урахуванням викладеного вище просив суд позовні вимоги задовольнити.

30.10.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.11.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

30.06.2021 позивачем було подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.07.2021 у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

28.03.2023 представником відповідача Головного управлінням Національної поліції у Харківській області було подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував та вказав, що Головне управління Національної поліції у Харківській області є неналежним відповідачем у справі, а тому просив суд замінити Головне управління Національної поліції у Харківській області на Департамент патрульної поліції.

26.04.2023 представником Управління патрульної поліції у Харківській області було подано до суду письмові пояснення на позовну заяву у яких останній проти позовних вимог заперечував.

Окрім цього просив суд замінити відповідача у справі заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Ярослава Валерійовича на Управління патрульної поліції у Харківській області, або залучити до участі у справі у якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Харківській області.

Відповіді на відзив позивачем до суду подано не було.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 19.04.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Харківській області про заміну відповідача у справі та клопотання Управління патрульної поліції у Харківській області про залучення співвідповідача.

Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження, то сторони у судове засідання не викликалися.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 07.09.2020 відносно ОСОБА_1 інспектором взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Помазуном Андрієм Сергійовичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ №3098022 від 07.09.2020.

Даною постановою позивача було визнано винним у порушенні п. 12.4. ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Постанова мотивована тим, що 07.09.2020 о 12 год. 02 хв. ОСОБА_1 у с. Травневе по автошляху М03, керуючи транспортним засобом AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 92 км/год та порушив встановлене обмеження швидкості у населеному пункті на 42 км/год, чим порушив п. 12.4. та за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дії інспектора взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Помазуна Андрія Сергійовича щодо зупинки транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 , та дії пов`язані з розглядом справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не у автоматичному режимі за наслідком якої було складено постанову серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020,суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки, належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за № 724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 , проте не Головне управління Національної поліції у Харківській області.

Однак, клопотання про залучення Департаменту патрульної поліції, як суб`єкта владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, позивачем не подавались, клопотання позивача про заміну неналежного відповідача також до суду подано не було.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежних відповідачів - Головного управління Національної поліції у Харківській області, інспектора взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Помазуна Андрія Сергійовича, заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Ярослава Валерійовича.

Належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого інспектором винесена постанова про накладення адміністративного стягнення.

Тобто, у даному випадку за правилами ст. 48 КАС України суд першої інстанції може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги допустити заміну первісного відповідача належним або залучити як другого відповідача.

Поряд з цим, за вимогами закону за відсутності відповідного клопотання позивача, суд позбавлений можливості залучити в якості належного відповідача Департамент патрульної поліції.

Суд звертає увагу, що представник відповідача-1 у відзиві на позовну заяву та представник Управління патрульної поліції у Харківській області у поясненнях, які були надіслані на адресу позивача, вказували про те, що позовні вимоги у даному випадку пред`явлені до неналежного відповідача, проте позивач дані обставини до уваги не прийняв та відповідних клопотань до суду не подав.

Так, за приписами ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Із наведеної вимоги закону слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно за клопотанням позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховним Судом у постанові №162/445/16-а від 02 вересня 2020 року.

Варто вказати на те, що інші доводи позивача не підлягають оцінці судом у цьому провадженні, оскільки, позов пред`явлений до неналежних відповідачів, а тому і законність їх дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що адміністративний позов було заявлено до неналежних відповідачів, позивачем в ході розгляду справи не було заявлено про заміну відповідача на належного та/або залучення в якості співвідповідача належного відповідача у даному спорі, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на їх пред`явлення до неналежних відповідачів, оскільки, в силу вимог процесуального закону, суд із власної ініціативи за відсутності відповідного клопотання зі сторони позивача позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутися із даною позовною вимогою до суду до належного відповідача та подати клопотати про поновлення строку звернення до суду як такого, що пропущений з поважних причин.

Щодо інших позовних вимог.

Судом встановлено, що 17.09.2020 він у порядку п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП звернувся до вищестоящого органу зі скаргою на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020.

12.10.2020 він рекомендованим листом отримав рішення за підписом заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Ярослава Валерійовича № Т-2182/41/14/02-2020 від 30.09.2020 про залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення, а постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020 - без змін.

Тому позивач просив суд визнати протиправно бездіяльність заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Ярослава Валерійовича щодо ненадання оцінки двом доводам викладених у скарзі від 17.09.2020 на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020 та зобов`язати Головного управління Національної поліції у Харківській області розглянути з додержанням принципу верховенства права скаргу ОСОБА_1 від 17.09.2020 на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАМ № 3098022 від 07.09.2020.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто, даною нормою визначено порядок оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності до вищестоящого органу, тобто Управління патрульної поліції у Харківській області, або до суду, що й позивачем було зроблено.

При цьому, чиним законодавством не передбачено можливості оскарження рішення вищестоящого органу (Управління патрульної поліції у Харківській області) до суду за наслідками розгляду скарги на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

До суду у даному випадку може бути оскаржена виключно постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому позивач фактично обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права.

Належним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є звернення до суду із позовною заявою щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині у зв`язку із невірно обраним позивачем способом захисту порушеного права.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 247, 283-285 КУпАП України, ст. 242-246,250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Харківській області, інспектора взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Помазуна Андрія Сергійовича, заступника начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Диняка Ярослава Валерійовича про визнання дій протиправними, скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 22.04.2024.

Суддя: О.М.Букіна