Справа № 360/5209/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року справа №360/5209/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Компанієць І.Д., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 360/5209/21 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд: визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду в Луганській області від 18.08.2021; визнати наявність загального стажу ОСОБА_1 з 13.08.1986 по 30.07.2021 згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з першим записом від 01.09.1987; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду в Луганській області починаючи з 11 серпня 2021 року призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за Списком № 1 згідно з записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , з першим записом від 01.09.1987 та з урахуванням довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії від 17.03.2021 р.№ 576.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача 11 серпня 2021 року із заявою щодо призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та надав всі необхідні документи, оскільки загальний стаж роботи позивача перевищує 25 років.

Листом від 18.08.2021 за № 487, оформленим рішенням про відмову у призначенні пенсії Управлінням Пенсійного фонду було повідомлено про відмову в призначенні пільгової пенсії оскільки страховий стаж позивача складає 18 років 10 місяців 27 днів, пільговий стаж з 2002 року по 2020 рік не підтверджений, оскільки відсутня уточнююча довідка відповідного зразка підприємств або організацій про пільговий характер роботи, відсутні копії наказів про результати проведення атестації робочих місць. До страхового стажу відповідачем не зараховано період роботи по трудовій книжці, оскільки на першій сторінці передбачена печатка підприємства яка на думку Пенсійного Фонду нечитабельна.

Позивач вважає, що йому безпідставно було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки він надав відповідачу всі наявні документи (у тому числі оригінал трудової книжки), що підтверджують наявний трудовий стаж роботи за Списком № 1, у тому числі підтверджують факти атестації робочих місць, що надає право на отримання пільгової пенсії.

З урахуванням викладеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 360/5209/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 18.08.2021 № 87. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 29.05.2021 з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 20-23).

11 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 (а.с.57).

До заяви були надані такі документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом про навчання; довідка СПОВ про заробітну плату б/н, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, військовий квиток, документи про місце проживання, трудова книжка (а.с. 59-60).

На звернення позивача ГУПФУ в Луганській області листом від 19 серпня 2021 року № 1200-0214-8/31058 надано копію рішення ГУПФУ в Черкаській області від 18 серпня 2021 року № 87 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 31).

Дослідженням рішення від 18 серпня 2021 року № 87 встановлено, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного пільгового стажу (а.с. 32).

В рішенні ГУПФУ в Черкаській області зазначено, що страховий стаж складає 18 років 10 місяців 27 днів, пільговий стаж з 2002 по 2020 роки не підтверджений, оскільки відсутня уточнююча довідка відповідного зразка підприємств або організацій про пільговий характер роботи, відсутні копії наказів про результати проведення атестації робочих місць. До страхового стажу не зараховано період роботи по трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.09.1987, оскільки на першій сторінці передбачена печатка підприємства яка нечитабельна.

Таким чином, позивачу не зараховано пенсійним органом до загального страхового стажу періоди роботи з 13.08.1986 по 04.09.2002. Також спірними періодами пільгового стажу позивача є періоди роботи з 05.08.2002 по 04.09.2002, з 21.09.2002 по 13.05.2003, з 14.05.2003 по 19.06.2003, з 20.06.2003 по 24.07.2003, з 25.07.2003 по 28.02.2011, з 21.03.2011 по 29.12.2011, з 30.12.2011 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 17.03.2017.

Станом на 18.08.2021 відповідно до протоколу призначення пенсії: страховий стаж ОСОБА_1 складає 18 років 10 місяців 27 днів (а.с. 68).

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 01.09.1987 містить такі записи періодів роботи (а.с.24-30):

Краснолуцький птицесовхоз

запис 1 - 13.08.1986 прийнятий робочим і направлений на навчання в СПТУ №111;

запис 2 - 04.07.1989 прийнятий трактористом 3 класу;

запис 3 - 24.05.1990 служба в лавах Радянської Армії;

Краснолуцький птицесовхоз

запис 4 - 22.07.1992 прийнятий водієм 3 класу,

запис 5 13.04.1996 звільнений за ст.38 КЗпП України;

КСП Успенський

запис 6 - 24.05.1996 прийнятий водієм 1 класу;

запис 7 21.04.1999 звільнений за ст.38 КЗпП України;

МПП Наша Марка

запис 8 - 02.04.2001 прийнятий водієм 1 класу;

запис 9 17.05.2001 звільнений за ст.38 КЗпП України;

ВАТ Луганський

запис 10 - 23.04.2002 водієм 1 класу;

запис 11 21.05.2002 звільнений за ст.38 КЗпП України;

ДП Луганськвугілля

запис 12 - 05.08.2002 прийнятий учнем підземного гірника з направленням на навчання;

запис 13 - 05.09.2002 направлений на виробничу практику учнем підземного гірника першого розряду з повним робочим днем під землею;

запис 14 - 21.09.2002 переведений гірником 3 розряду з повним робочим днем під землею;

запис 15 - 14.05.2003 направлений в ГУП ш/у Луганське на курси гірника очисного забою;

запис 16 - 20.06.2003 направлений на виробничу практику учнем підземного гірника очисного забою з повним робочим днем під землею;

запис 17 - 25.07.2003 прийнятий підземним гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

запис 18 28.02.2011 звільнений за ст.38 КЗпП України;

ШУ Луганське

запис 19 - 21.03.2011 прийнятий підземним гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

запис 21 29.12.2011 звільнений за переведенням у відокремлений підрозділ Шахта імені М.Ф. Фрунзе ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит за п.5 ст. 36 КЗпП України;

ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит відокремлений підрозділ Шахта імені М.Ф. Фрунзе

запис 22 - 30.12.2011 прийнятий гірноробочим очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею;

запис 25 17.03.2017 звільнений за ст.38 КЗпП України;

ПП Ш/У Ясиновське

запис 26 - 01.04.2017 прийнятий гірноробочим очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею;

запис 28 30.04.2020 звільнений за переведенням у філіал № 3 ГУП ЛНР РТК Востокуголь відповідно п.5 ст.80 Трудового кодекса ЛНР;

філіал № 3 ГУП ЛНР РТК Востокуголь ПП Ш/У Ясиновське

запис 29 - 01.05.2020 прийнятий гірноробочим очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею;

запис 30 - 01.10.2020 переведений в Государственное унитарное предприятие Луганской Народной Республики Республиканская топливная компания Востокуголь гірноробочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

запис 31 - 19.10.2020 звільнений за власним бажанням за ст.83 Трудового кодекса ЛНР;

запис 32 09.11.2020 прийнятий гірноробочим підземним 3 розряду;

запис 34 звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком.

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, а також внесені відомості про характер виконуваної позивачем роботи та про документи на підставі яких зроблені відповідні записи.

Наявність в позивача пільгового стажу за списком №1 також підтверджена індивідуальними відомостями про застраховану особу ОК-5 за період з 2002 по 2017 роки (а.с.94-100).

Крім того, на підтвердження спірних періодів роботи з 05.08.2002 по 04.09.2002, з 21.09.2002 по 13.05.2003, з 14.05.2003 по 19.06.2003, з 20.06.2003 по 24.07.2003, з 25.07.2003 по 28.02.2011 позивачем суду надано довідку № 576 від 17.03.2021, видану шахтоуправлінням Луганское (мовою оригіналу) (а.с. 41, 42).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IVвизначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IVпенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятоюстатті 45 Закону № 1058-IVдокументи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 62 Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-1V.

Частиною 1 ст. 114 Закону №1058-1V встановлено те, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з паспортних даних, 28 травня 2021 року позивачу виповнилось 50 років. Тобто станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (11.08.2021) позивач досяг віку 50 років.

Статтею 62 Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 рокузатверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону УкраїниПро загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженогопостановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженогонаказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.2005 за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

З викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванняє набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

Ненадання позивачем документів на підтвердження умов, необхідних для призначення/перерахунку пенсії на пільгових умовах по Списку №1, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність документів не може нівелювати відомості трудової книжки, оформленої належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Зі змісту рішення № 87 від 18.08.2021 вбачається, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи по трудовій книжці серії НОМЕР_1 , яка видана 01.09.1987, оскільки на 1 сторінці передбачена печатка підприємства, яка є нечитабельною.

Суд вважає вищевказане посилання відповідача, викладене в рішенні № 8,7 безпідставними та необґрунтованими з таких підстав.

20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі - Інструкція № 162), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Згідно з пунктом 2.9. Інструкції № 162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі. При зміні формулювання причини звільнення пишеться: Запис за № таким-то є недійсним звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції № 162 у графі 3 розділу Відомості про роботу у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. […]

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.08.1973 № 656 Про трудові книжки робітників і службовців, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Враховуючи положення пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 06.08.1973 № 656 Про трудові книжки робітників і службовців, суд приходить до висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Враховуючи викладене, є протиправними висновки рішення пенсійного органу про неврахування відомостей трудової книжки позивача про його трудовий стаж у зв`язку з неможливістю ідентифікувати печатку підприємства, яке відкрило трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 від 01.09.1987. Отже, періоди роботи, навчання та військової служби позивача мають бути зараховані до загально страхового стажу позивача до 01.01.2004 саме на підставі відомостей цієї трудової книжки.

Пенсійний орган також, відмовляючи в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи позивача з 05.08.2002 по 04.09.2002, з 21.09.2002 по 13.05.2003, з 14.05.2003 по 19.06.2003, з 20.06.2003 по 24.07.2003, з 25.07.2003 по 28.02.2011, посилається на відсутність уточнюючих довідок.

Суд, дослідивши трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 від 01.09.1987, зазначає, що записи щодо спірних періодів роботи позивача з 05.08.2002 по 04.09.2002, з 21.09.2002 по 13.05.2003, з 14.05.2003 по 19.06.2003, з 20.06.2003 по 24.07.2003, з 25.07.2003 по 28.02.2011, виконано відповідно до вимог Інструкції № 58, тобто акуратно, кульковою ручкою, у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону зазначені, записи містять необхідну інформацію про характер виконуваної позивачем роботи та посилання на відповідні накази, на підставі яких такі записи було внесено, а також записи завірені печатками підприємств, будь-яких виправлень в цих записах судом не виявлено.

Дійсно, трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 01.09.1987 не містить записів про атестацію робочого місця позивача за списком №1 в спірні періоди зайнятості позивача на підземних роботах.

Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Однак наявність в позивача підземного стажу за списком №1 з повним робочим днем під землею, крім відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1987, повністю підтверджена за ознаками пільгового стажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5, в тому числі, за періоди: з 05.09.2002 по 13.05.2003, з 20.06.2003 по 24.07.2003, з 25.07.2003 по 21.03.2011, по 29.12.2011, з 30.12.2011 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 17.03.2017, за який також страхувальником за позивача сплачені страхові внески.

Суд зазначає, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до спеціального страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17.

Зважаючи на встановлені обставини, твердження відповідача про неможливість зарахування спірного періоду роботи до пільгового страхового стажу за списком № 1 через відсутність в трудовій книжці позивача записів про постійну зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутність інформації про підземні спуски у шахту, про відволікання від роботи (перебування у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи), відхиляються судом як безпідставні.

Судом встановлено , що в спірні періоди позивач з 05.09.2002 по 13.05.2003, з 20.06.2003 по 24.07.2003, з 25.07.2003 по 21.03.2011, по 29.12.2011, з 30.12.2011 по 31.03.2013, з 01.04.2013 по 17.03.2017, за який також страхувальником за позивача сплачені страхові внески працював на роботі, що віднесена до Списку № 1.

Таким чином, судом встановлено факт наявності в позивача загального страхового стажу, що станом на дату звернення до пенсійного органу перевищував 25 років і пільгового підземного стажу за Списком №1 понад 10 років та досяг віку 50 років, отже він мав право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за заявою від 11 серпня 2021 року з 29.05.2021 (оскільки звернувся за призначенням протягом трьох місяців з дати набуття такого права).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 18.08.2021 № 87 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію на підставі вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 29.05.2021 з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

Тому позовні вимоги мають бути задоволені з обранням іншого способу порушеного права відповідно до вимог п.10 ч.2 ст.245 КАС України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 360/5209/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 360/5209/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.Д. Компанієць

І.В. Сіваченко