Справа № 200/1684/24
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року Справа№200/1684/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 83 від 29.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою років, згідно п. «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 21.02.2024 року про призначення пенсії за вислугою років, зарахувавши періоди роботи: з 20.01.1990 по 31.12.1998, з 11.10.2017 по 28.02.2022 до пільгового стажу роботи відповідно до п. «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позову зазначає, що 21.02.2024 року позивач звернувся до територіального органу ПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 83 від 29.02.2024 року позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії згідно п. «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки стаж роботи позивача за спеціальністю станом на 11.10.2017 становить 18 років 9 місяців 10 днів, що є недостатньо для обраного виду пенсії. Також згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію.

До пільгового стажу відповідачем 2 не зарахований період роботи з 20.01.1990 по 31.12.1998, оскільки відсутні повні підстави видачі довідки (накази, особові рахунки) та інформація щодо відпусток без збереження заробітної плати».

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача 2, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідачем 1 надано відзив на позовну заяву від 15.02.2024 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що 13.02.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою засобами вебпорталу електронних послуг до Пенсійного фонду України про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «г» статті 55 Закону №1788-ХІІ. Пенсійна справа опрацьовувалась за принципом екстериторіальності спеціалістом пенсійного фонду України у Львівській області СП- Чикайло Леся Михайлівна (U13001-PRR22), та перевірялася Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві ГСП - Присяжнюк Наталія Михайлівна (U26002-U1265).

21.02.2024 ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою засобами вебпорталу електронних послуг до Пенсійного фонду України про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «г» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Пенсійна справа опрацьовувалась за принципом екстериторіальності спеціалістом пенсійного фонду України в Дніпропетровській області СП- Муртазіна Наталія Анатоліївна (U04001-ZPZ031), та перевірялася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ГСП - Окуджава Марина Георгіївна (U05001- USER67-12).

Відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, заява ОСОБА_1 надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло заяву позивача від 21.02.2024 про призначення пенсії за вислугу років.

Отже, заяву позивача від 05.06.2023 було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято спірне рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

Зазначає, що з наведених вище обставин, позовна вимога до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не розглядало заяву позивача від 21.02.2024 року та додані до неї документи та не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

Відповідачем 2 також надано письмовий відзив від 19.04.2024 року. в обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що згідно положень пунктів 2-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону в редакції Закону України від 03.11.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148-VІІІ) право на пенсію за вислугу років мають особи, які на день набрання чинності Законом 2148- VІІІ (на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991.

Пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». За змістом статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до статті 51 Закону № 1788-XII, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пунктом «г» статті 55 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно - розвантажувальних роботах у портах після досягнення 55 років і при стажі роботи станом на 11.10.2017 для чоловіків не менше 26 років 6 місяців, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Пунктами 1, 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2. З «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, із змінами (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Зауважує, що за наданими документами до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 20.01.1990 по 31.12.1998 згідно довідки пільгового характеру від 24.10.2023 №377/ВС, виданій ДП «Маріупольський морський торговельний порт», , оскільки відсутні повні підстави видачі довідки (накази, особові рахунки) та інформація щодо відпусток без збереження заробітної плати.

Отже, враховуючи в сукупності документи, які були надані ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зроблено підрахунок стажу, який на дату звернення становив 35 років 07 місяців 28 днів (страховий стаж), з яких 18 років 9 місяців 10 днів спеціальний стаж за спеціальністю станом на 11.10.2017 року.

З зазначених причин відповідач 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

21.02.2024 року позивач звернувся до відповідача 1 з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 83 від 29.02.2024 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії згідно п. «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки його стаж роботи за спеціальністю станом на 11.10.2017 року становить 18 років 9 місяців 10 днів, що є недостатньо для обраного виду пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зроблено підрахунок стажу позивача, який на дату звернення становив 35 років 07 місяців 28 днів (страховий стаж), з яких 18 років 9 місяців 10 днів спеціальний стаж за спеціальністю станом на 11.10.2017 року.

До пільгового стажу відповідачем 2 не зарахований період роботи з 20.01.1990 по 31.12.1998, оскільки відсутні повні підстави видачі довідки пільгового характеру від 24.10.2023 №377/ВС, виданої ДП «Маріупольський морський торговельний порт» (накази, особові рахунки) та інформація щодо відпусток без збереження заробітної плати».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» збережено право на пенсію за вислугу років для окремих категорій осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (на 11.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «г» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають докери-механізатори комплексних бригад, після досягнення 55 років та за наявності стажу роботи не менше 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017 року, з них не менше 20 років на зазначеній посаді та за умови звільнення з посади, яка дає право на цей вид пенсії.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 09.09.1986 року вбачається, що ОСОБА_1 у спірних періодах з 20.01.1990 року по 31.12.1998 року, з 11.10.2017 року по 28.02.2022 року працював докером-механізатором Маріупольського морського торгівельного порту.

Зі спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 83 від 29.02.2024 року вбачається, що при розрахунку стажу для призначення пенсії позивача пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача лише період з 20.01.1990 року по 31.12.1998 року згідно довідки пільгового характеру від 24.10.2023 №377/ВС, виданої ДП «Маріупольський морський торговельний порт», оскільки відсутні повні підстави видачі довідки (накази, особові рахунки) та інформація щодо відпусток без збереження заробітної плати.

Вказаною довідкою підтверджено пільговий стаж позивача з 20.01.1990 року по 07.08.2023 року за професією докер-механізатор у Маріупольському морському торгівельному порту, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до пункту «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку №637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 року в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року по справі №686/3264/16-а №6 зазначено необхідність застосування саме записів у трудовій книжці, а надання довідок вимагається у разі відсутності в ній відповідних записів.

При цьому, суд зауважує, що період роботи з 11.10.2017 року по 28.02.2022 року, який позивач просить врахувати до пільгового стажу зараховано до спеціального стажу ОСОБА_1 згідно з відомостями спецстажу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до форми ОК-5 відповідачем 2 цей стаж зараховано, як пільговий по коду ЗП3055Г1.

Ані спірне рішення відповідача 2, ані відзив пенсійного органу не містять відомостей щодо неврахування періоду роботи позивача з 11.10.2017 року по 28.02.2022 року до спеціального стажу, тому в частині цих вимог слід відмовити.

Враховуючи вищевикладені обставини, для обчислення стажу роботи позивача має бути зарахований період роботи позивача з 20.01.1990 року по 31.12.1998 року докером-механізатором у Маріупольському морському торгівельному порту.

Таким чином рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 83 від 29.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 83 від 29.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії, у суду є всі підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 21.02.2024 року, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не може повторно розглядати заяву, яка первинно не перебувала на розгляді.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини другої статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено 968,96 гривень судового збору відповідно до квитанції ID: 5139-8084-6690-5741 від 21.03.2024 року, тому відшкодуванню з відповідача 2 підлягають 484,48 гривень.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 83 від 29.02.2024 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.02.2024 року про призначення пенсії за вислугою років, зарахувавши період роботи: з 20.01.1990 по 31.12.1998 до його пільгового стажу роботи відповідно до п. «г» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова