Справа № 990/317/23
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 квітня 2024 року

м. Київ

справа №990/317/23

адміністративне провадження №П/990/317/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М., Білак М.В., Радишевської О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання - Орел П.Ю.

представника позивача - адвоката Степаненко Ю.М.

представника відповідача - Ізвєкова К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання Вищої ради правосуддя про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про стягнення коштів в частині її відповідності вимогам статті 160 КАС України без руху та без розгляду,

УСТАНОВИВ:

На розгляді в Касаційному адміністративному суді в складі Верховного Суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про стягнення коштів.

Від ВРП до Суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків шляхом приведення її у відповідність вимогам частини першої статті 160 КАС України, а у разі не усунення ОСОБА_1 недоліків у встановлений судом строк, позовну заяву у справі № 990/317/23 залишити без розгляду.

На обґрунтування вказаного клопотання відповідач вказує, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач визначив, що предметом оскарження у цій справі є визнання протиправних дій ВРП щодо невиплати йому винагороди за період з 07 травня 2022 року по 08 вересня 2022 року у розмірі 817238,05 грн.

Разом з тим, як зауважує відповідач, ОСОБА_1 , вказуючи у своєму позові про порушення його прав з боку ВРП внаслідок описаної вище протиправних дій, не заявляє жодних вимог стосовно оскарження таких дій у спосіб, передбачений процесуальним законом, тобто, всупереч вимог частини першої статті 160 КАС України, не виклав свої вимоги щодо предмета спору.

У цьому аспекті відповідач зазначає, що повноваження Верховного Суду як суду першої інстанції за наслідками розгляду вищевказаних адміністративних справ, визначені частиною четвертою статті 266 КАС України, згідно яких, зокрема, Суд може: визнати дії чи бездіяльність Вищої ради правосуддя протиправними, зобов`язати Вищу раду правосуддя вчинити певні дії; застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.

За приписами частини першої, пунктів 2, 3, 4, 6 та 10 частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

На думку відповідача, відсутність у позовній заяві вимоги щодо оскарження протиправних дій ВРП, яка є предметом судового контролю Верховного Суду як суду першої інстанції та визначена предметом позову самим же позивачем, вказує на невідповідність позовної заяви вимогам частини першої статті 160 КАС України. У цій справі, як уважає відповідач, вимогу позивача про стягнення з ВРП на його користь спірних коштів належить розглядати як похідну від основної вимоги - щодо оскарження дій ВРП, яка, втім, у позовній заяві не заявлена, однак від задоволення якої залежить задоволення іншої позовної вимоги (похідної).

Сторона позивача надіслала до Суду заперечення щодо вказаного клопотання, у яких зазначила, що ОСОБА_1 чітко та вичерпно сформульовані позовні вимоги у прохальній частині позовної заяви, а в описовій частині викладене їх обґрунтування. Предметом позову є стягнення з ВРП суми невиплаченої позивачу винагороди як члену ВРП. Ніяких додаткових чи похідних вимог, як вказує відповідач, у позові немає. Зауважує, що питання залишення позову без руху, за наявності на те підстав, вирішується судом при відкритті провадження. При цьому, ухвалою від 29 листопада 2023 року за наслідком перевірки позовної заяви на відповідність вимогам КАС України поданого ОСОБА_1 позову, прийнято ухвалу про відкриття позовного провадження.

У судовому засіданні 17 квітня 2024 року представник відповідача вказане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Сторона позивача проти вимог вказаного клопотання заперечувала та просила відмовити у його задоволенні.

Верховний Суд, проаналізувавши подане ВРП клопотання, заслухавши думки учасників справи, виходить із такого.

Частинами першою, другою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема:

визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності, у тому числі Вищої ради правосуддя встановлені статтею 266 КАС України, правила якої поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема щодо законності актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя (пункти 2, 3 частини першої цієї статті).

Повноваження Верховного Суду як суду першої інстанції за наслідками розгляду вищевказаних адміністративних справ, визначені частиною четвертою статті 266 КАС України, серед яких зокрема, Суд може:

визнати дії чи бездіяльність Вищої ради правосуддя протиправними, зобов`язати Вищу раду правосуддя вчинити певні дії;

застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.

За приписами частини першої, пунктів 2, 3, 4 та 10 частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із цим позовом ОСОБА_1 вказував, що 09 травня 2022 року наказом в.о. Голови ВРП Саліхова В.В. № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 » з 07 травня 2022 року припинено нарахування та виплату винагороди члену ВРП ОСОБА_1 . Вказаний наказ позивач оскаржив до суду, за результатом чого постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2023 року у справі № 990/99/22 визнано протиправним та скасовано оскаржуваний наказ від 09 травня 2022 року.

Скасовуючи наказ від 09 травня 2022 року № 106-к Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що: чинним законодавством не передбачено жодних підстав для припинення нарахування та виплати винагороди діючому члену ВРП. Право на отримання діючим членом ВРП винагороди є гарантією його незалежності та невід`ємною складовою його статусу; відсторонення позивача від посади члена ВРП та зупинення його повноважень в жодному разі не свідчать про позбавлення його статусу члена ВРП; відсторонення діючого члена ВРП від посади за результатом проведення Етичною радою його одноразового оцінювання не є заходом дисциплінарного стягнення відносно нього, не свідчить про вчинення ним будь-якого порушення; позбавлення діючого члена ВРП винагороди порушує його право на належну оплату праці та гарантії його незалежності.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду також наголосила на тому, що ОСОБА_1 , як член ВРП, наділений правом на отримання відповідної винагороди до моменту його звільнення з відповідної посади у порядку, встановленому чинним законодавством.

Отже, як вказує позивач, його право отримувати свою винагороду з 07 травня 2022 року було поновлене судовим рішення у справі № 990/99/22, а у ВРП виник обов`язок цю винагороду йому нарахувати і виплатити. За таких умов, позивач прийняв рішення звернутися до суду та захистом та відновленням своїх порушених прав.

Таким чином, зважаючи на те, що наказ від 09 травня 2022 року, який став підставою припинення виплати винагороди ОСОБА_1 як члену ВРП, скасований в судовому порядку, сума винагороди останньому не виплачена, а норми чинного законодавства про оплату праці ВРП як роботодавцем порушені, позивач звернувся до суду із цим позовом про відновлення його стягнення винагороди за час безпідставного припинення йому виплат члена ВРП.

У цьому зв`язку колегія суддів зазначає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог (стаття 9).

При цьому, позивач самостійно обирає спосіб захисту своїх прав та інтересів.

З наведених підстав позову слідує, що виплата винагороди позивачу, як члену ВРП, була припинена на підставі наказу в.о. Голови ВРП Саліхова В.В. від 09 травня 2022 року № 106-к «Про припинення нарахувань та виплат ОСОБА_1 », який був предметом оскарження у справі № 990/99/22. Вказаний наказ скасовано постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2023 року.

Тож оцінка правомірності рішенню суб`єкта владних повноважень (наказу ВРП) щодо припинення та нарахування виплат ОСОБА_1 надана судом у справі №990/99/22, за результатом чого оскаржуваний наказ від 09 травня 2022 року визнано протиправним та скасовано.

Отже, за наявності судового рішення у справі № 990/99/22, яким визнано протиправним наказ щодо припинення та нарахування виплати позивачу винагороди, останній звернувся до суду із цим позовом до ВРП про стягнення на його користь суми невиплаченої винагороди у відповідному розмірі.

Як вказувалося, окрім визнання протиправними дій, рішень та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд відповідно до статті 5, частини другої статті 245 КАС України може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Беручи до уваги наведене, а також наявність судового рішення у справі №990/99/22, зміст вимог позовної заяви ОСОБА_1 відповідає приписам статті 160 КАС України, предмет спору у цій справі стосується стягнення неотриманої заробітної плати (винагороди).

Суд також зауважує, що питання відповідності позовної заяви вимогам, установленим статті 160 КАС України вирішувалося на стадії відкриття провадження у цій справі, і відповідно до змісту ухвали від 29 листопада 2023 року суд дійшов висновку, що позовна заява відповідає вимогам Кодексу, зокрема, у цій частині, а підстав для залишення позовної заяви без руху немає.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення клопотання ВРП про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про стягнення коштів, в частині її відповідності вимогам статті 160 КАС України без руху та без розгляду.

Керуючись статтями 240, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Вищої ради правосуддя про залишення без руху та без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про стягнення коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 22 квітня 2024 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

Ж.М. Мельник-Томенко

В.М. Соколов

М.В. Білак

О.Р. Радишевська

Судді Верховного Суду