Справа № 500/100/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/100/24

10 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 23.11.2015 № 53 о/с, на виконання наказу МВС від 05.04.2012 № 288 та наказу про Національну поліцію від 06.08.2015 № 141-142, ст.78 підтверджено нарахований стаж служби поліцейським для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу в поліції, станом на 07 листопада 2015 року, підполковнику поліції ОСОБА_1 , начальнику Шумського відділення поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області: 22 р. 07 м. 01 д. Встановлено посадовий оклад в розмірі 3100 грн.

Але, наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 24.12.2015 № 72 о/с внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 23.11.2015 № 53 о/с, в частині нарахування стажу служби поліцейським для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу в поліції станом на 07 листопада 2015 року, зокрема підполковнику ОСОБА_1 , начальнику Шумського відділення поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, перераховано стаж в сторону зменшення: 14 р. 02 міс. 09 дн.

ОСОБА_1 , звернувся із даною заявою на адресу відповідача, виходивши з того, що служба в податковій міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

У листі-відповіді Головне управління Національної поліції в Тернопільській області від 13.11.2023 № 7/1/2/05/2023 відмовило в зарахуванні стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років.

Позивач вважає, що не зарахування стажу роботи в податковій міліції до стажу роботи в поліції, порушило його право на отримання грошового забезпечення в установленому Законом України «Про Національну поліцію». При звільненні з Національної поліції такі суми грошового забезпечення позивачу не виплачувались, бо відповідач не погодився із зарахуванням стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції. Вказане, разом впливає на розмір пенсії, яка призначена та виплачується позивачу після звільнення.

Ухвалою суду від 10.01.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 15.01.2024 року. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

У період з 2011 року по 2020 ДПА в Тернопільській області реорганізувалась. Станом на сьогодні права та обов`язки ДПА в Тернопільській області перейшли до Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області.

15.05.2023 вих. № 1662/2/02/2023 позивач отримав відповідь від Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про результати розгляду прохання, представленого у рапорті від 08.05.2023, а саме: "... до вислуги років для виплати поліцейським надбавки та надання додаткової оплачуваної відпустки за час служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону України Про національну поліцію. Податкової міліції у зазначеному переліку не має.

Враховуючи вище викладене, підстав для зарахування стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки на теперішній час не має.

Відповідач зазначив, що до вислуги років для виплати поліцейським надбавки та надання додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені ч. 2 ст.78 Закону України «Про національну поліцію». Оскільки податкової поліції у зазначеному переліку не має, підстав для зарахування стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції для встановлення позивачу надбавки та надання додаткової оплачуваної відпустки не має.

Оскільки діючим законом не передбачено включення стажу служби в органах, на які частково поширюється дія Закону України «Про національну поліцію», а саме податкової міліції до стажу служби у поліції, то відсутність відповідного нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України з даного приводу об`єктивно не здатне спричинити порушення прав та інтересів заявника, адже положення підзаконного акту не може змінювати суті припису закону.

Стаж служби в поліції та стаж вислуги років не є ідентичними правовими поняттями. Правова категорія «вислуга років» запроваджена положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виключно у цілях вирішення управлінських та кадрових питань з приводу призначення пенсії.

За своєю правовою суттю та характером поняття вислуга років і стаж служби в поліції співвідносяться як загальне та часткове, а тому вислуга років поглинає собою стаж служби в поліції, який є лише невід`ємним структурним складовим елементом вислуги років.

Водночас із цим, стаж служби в поліції та стаж служби в податковій міліції є рівнозначними однорідними поняттями і можуть бути враховані при обчисленні один одного лише за наявності прямої вказівки про це у законі.

Закон України «Про Державну податкову службу в Україні» не визначав підрозділи податкової міліції у якості військових формувань, а тому відсутні підстави для включення стажу служби у податковій міліції до стажу служби в поліції за цим критерієм.

Крім того, органи Державної податкової служби України ніколи не були підпорядковані Міністерству внутрішніх справ України, а працівники цих органів ніколи не перебували в кадрах цього міністерства, служба в органах Державної податкової служби України не є службою в органах внутрішніх справ.

Враховуючи зазначене, відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

19 січня 2024 року представником позивача через електронний суд надіслано заяву про збільшення позовних вимог, а саме позивач просив доповнити прохальну частину позовної заяви у справі № 500/100/24 вимогами наступного змісту:

«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі дні невикористаної відпустки при звільненні із служби.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки, станом на дату звільнення із служби, в загальній сумі 85693 (вісімдесят п`ять тисяч шістсот дев`яносто три) грн. 68 копійок».

Ухвалою суду від 09.02.2024 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 05.03.2024 о 10:45 год.

Ухвалою суду від 05.03.2024 року відкладено розгляд справи на 10.04.2024 о 11:00 год.

Представник позивача і представник відповідача в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи. Причин неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 09.06.2023 № 169-о/с ОСОБА_1 звільнений з Національної поліції України на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Як видно з наказу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 09.06.2023 № 169 о/с календарна вислуга років на день звільнення складає 30 (тридцять років).

Після тривалого лікування, часткової втрати працездатності, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням пов`язаним із проходженням служби в поліції.

31.10.2023 ОСОБА_1 звернувся на адресу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі також вживатиметься «відповідач», «ГУНП в Тернопільській області») із заявою про зарахування стажу служби в поліції.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 покликався на те, що з 23 вересня 1997 року по 15 лютого 2006 року проходив службу в органах податкової поліції Державної податкової адміністрації України, який йому не зарахований до стажу служби в поліції.

Зокрема, із трудової книжки ОСОБА_1 від 02.11.2011 серії НОМЕР_1 вбачається наступне:

- 23.05.1995 ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ, згідно з наказом УМВСУ в Тернопільській області від 31.05.1995 № 101 о/с (запис №2, С.2-3);

- 06.11.2015 ОСОБА_1 звільнений зі служби з органів внутрішніх справ, відповідно наказу від 06.11.2015 № 2394 о/с (запис № З, С.4-5);

- 07.11.2015 ОСОБА_1 прийнятий на службу до Національної поліції України, згідно з наказом Головного управління національної поліції в Тернопільській області від 07.11.2015 № 37 о/с (запис № 4, С.4-5);

- 09.06.2023 ОСОБА_1 звільнений з Національної поліції України за п.2 ч.І ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію», згідно з наказом віл 09.06.2023 № 169 о/с (запис № 5, С.6-7).

Поряд з тим, із розрахунку вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 , начальнику відділення поліції № 2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області, вбачається таке:

- з 23.09.1997 по 10.04.1998 (00 р.06м.17д.) ОСОБА_1 працював на посаді старшого слідчого відділу управління податкової міліції ДПА в Тернопільській області, відповідно до наказу ДПА в Тернопільській області від 22.09.1997 № 194-о;

- з 10.04.1998 по 06.11.1998 (00 р. 06 м. 26 д.) ОСОБА_1 працював на посаді старшого слідчого міжрайонного головного відділу податкової міліції ДШ Кременецького району Тернопільської області, відповідно до наказу ДПА в Тернопільській області № 71-о від 07.04.1998;

- з 06.11.1998 по 01.02.2000 (01 р.02м.25 д.) ОСОБА_1 працював старшим слідчим слідчого відділу головного відділу податкової міліції Кременецького МР ДПІ в Тернопільській області, згідно з наказом ДПА в Тернопільській області від 08.11.1998 № 179-о;

- з 01.02.2000 по 03.04.2001 (01 р.02м.02д.) ОСОБА_1 працював слідчим слідчого відділення головного відділу податкової міліції Кременецької МР ДПІ в Тернопільській області, на підставі наказу ДПА в Тернопільській області № 20-о від 28.01.2000;

- з 03.04.2001 по 03.01.2003 (01р.09м.00д.) ОСОБА_1 працював слідчим слідчого відділу податкової міліції Тернопільського МР ДПІ в Тернопільській області, відповідно до наказу ДПА в Тернопільській області від 02.04.2001 № 71-о;

- з 03.01.2003 по 01.08.2004 (01 р.08м.28д.) ОСОБА_1 працював старшим слідчим слідчого податкової міліції Тернопільського МР ДПІ в Тернопільській області, згідно з наказом ДПА в Тернопільській області від 03.01.2003 № 3-0;

- з 01.08.2004 по 15.02.2006 (01р.06.м.14д.) ОСОБА_1 працював слідчим слідчого відділення податкової міліції Чортківського МДПІ в Тернопільській області, відповідно до наказу ДПА в Тернопільській області від 30.07.2004 №168-о.

Раніше, наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 23.11.2015 № 53 о/с, на виконання наказу МВС від 05.04.2012 № 288 та наказу про Національну поліцію від 06.08.2015 № 141-142, ст.78 підтверджено нарахований стаж служби поліцейським для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу в поліції, станом на 07 листопада 2015 року, підполковнику поліції ОСОБА_1 , начальнику Шумського відділення поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області: 22 р. 07 м. 01 д. Встановлено посадовий оклад в розмірі 3100 грн.

Але, наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 24.12.2015 № 72 о/с внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 23.11.2015 № 53 о/с, в частині нарахування стажу служби поліцейським для виплати відсоткової надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу в поліції станом на 07 листопада 2015 року, зокрема підполковнику ОСОБА_1 , начальнику Шумського відділення поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, перераховано стаж в сторону зменшення: 14 р. 02 міс. 09 дн.

Цитовані документи знаходились у розпорядженні Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та становили фактичну підставу звернення із указаною заявою.

ОСОБА_1 , звертаючись із даною заявою на адресу відповідача, виходив з того, що служба в податковій міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Діючим, на час проходження служби в податковій міліції, законодавством, правовий статус осіб, які проходили службу в податковій міліції, прирівнювався до правового статусу осіб, які перебували на службу в органах внутрішніх справ. Прикметно й те, що пунктом 3 частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Тож, неврахування до стажу служби в поліції періоду перебування на службі в органах податкової міліції, порушує його право на отримання грошового забезпечення (заробітної плати) у встановленому законом розмірі, що в причинно-наслідковому зв`язку впливає на його права у сфері пенсійного забезпечення, в частині отримання вже призначеної пенсії у відсотковому з відношенні до відповідних сум грошового забезпечення. Останнє, в свою чергу, дає підстави для перерахунку призначених пенсійних виплат у сторону збільшення їх розміру.

У листі-відповіді Головне управління Національної поліції в Тернопільській області від 13.11.2023 № 7/1/2/05/2023 відмовило в зарахуванні стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ГУНП в Тернопільській області виходило з того, що відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції дає право встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. Зазначена стаття регулює питання стажу служби в Національній поліції та зарахування до стажу в поліції служби в окремих органах влади.

Відповідач акцентував увагу на тому, що диспозиція частина другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», визначає види служби, які зараховуються до стажу служби в поліції. На переконання ГУНП в Тернопільській області, служба в податковій міліції до таких випадків не відноситься.

Також ГУНП в Тернопільській області зазначив, що розрахунок вислуги років на пенсію здійснюється відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У наведеній статті перелічені види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії в тому числі і служба в податковій міліції.

Відтак, не зарахування стажу роботи в податковій міліції до стажу роботи в поліції, порушило його право на отримання грошового забезпечення в установленому Законом України «Про Національну поліцію». При звільненні з Національної поліції такі суми грошового забезпечення позивачу не виплачувались, бо відповідач не погодився із зарахуванням стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції. Вказане, заразом впливає на розмір пенсії, яка призначена та виплачується позивачу після звільнення.

Після тривалого лікування ОСОБА_1 , 04.12.2023 року встановлено ІІІ групу інвалідності. Станом на сьогодні ОСОБА_1 продовжує проходити реабілітацію.

21.12.2023 року Головне управління Національної поліції в Тернопільській області листом від 21.12.2023 року № 3037/2/05/2023 повідомило ОСОБА_1 про всі види відпусток, за які він не отримав грошової компенсації, станом на час звільнення із служби.

- за 2016 рік 25 діб (10 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 днів додаткової оплачуваної відпустки за вислугою років);

- за 2017 рік 19 діб (4 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за вислугою років);

- за 2018 рік 20 діб (5 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років);

- за 2019 рік 24 доби (11 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 13 діб додаткової оплачуваної відпустки за вислуги років);

- за 2021 рік 45 діб (30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за вислугою років);

- за 2022 рік 31 доба (16 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за вислугою років).

При звільненні зі служби з Національної поліції ОСОБА_1 отримав грошову компенсацію за невикористану відпустку у 2023 році у кількості 19 діб відповідно до частини дев`ятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію».

Листом ГУНП в Тернопільській області від 15.01.2024 року № 46/05/3-2024 у відповідь на адвокатські запити від 09.01.2024 року № б/н та 11.01.2024 року № б/н надано інформацію про грошове забезпечення колишнього співробітника ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_1 протягом таких періодів:

- з 07.11.2015 року по 06.11.2016 року 89 662 (вісімдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят дві тисячі) грн 33 копійки;

- з 07.11.2016 року по 06.11.2017 року 133 436 (сто тридцять три тисячі чотириста тридцять шість) грн 22 копійки;

- з 07.11.2017 року по 06.11.2018 року 136 479 (сто тридцять шість тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн 22 копійки;

- з 07.11.2018 року по 06.11.2019 року 237 055 (двісті тридцять сім тисяч п`ятдесят п`ять) грн 09 копійок;

- з 07.11.2020 року по 06.11.2021 року 226 393 (двісті двадцять шість тисяч триста дев`яносто три) грн 97 копійок;

- з 07.11.2021 року по 06.11.2022 року 229 744 (двісті двадцять дев`ять тисяч сімсот сорок чотири) грн 29 копійок.

Таким чином, вважаючи бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільської області з невиплати грошової компенсації за всі дні невикористаної відпустки, станом на час звільнення із служби (09.06.2023 року), протиправною, позивач вирішив звернутись до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1,2,6 статті 43 Конституції України визначено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі також вживатиметься «Закон № 5 80-VIII»), визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Статтею 1 Закону № 5 80-VIII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Як видно із ст. 2 Закону № 580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частинами 1, 2 статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною першою статті 78 Закону №5 80-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частина друга статті 78 Закону № 580-VIII визначає, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Закон України від 04.12.1990 № 509-ХІІ «Про державну податкову службу» (діяв у період, коли позивач проходив службу в податковій міліції) (далі також вживатиметься «Закон № 509-ХІІ»), визначав структуру державної податкової служби в Україні її функції та правові основи діяльності.

Згідно з ст.19 Закону № 509-ХІІ, податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання, виявлення та припинення корупційних правопорушень в органах державної податкової служби; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до ст.21 Закону № 509-ХІІ, податкова міліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) приймає і реєструє заяви, повідомлення та іншу інформацію про злочини і правопорушення, віднесені до її компетенції, здійснює в установленому порядку їх перевірку і приймає щодо них передбачені законом рішення; 2) здійснює відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків; 3) виявляє причини і умови, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень у сфері оподаткування, вживає заходів до їх усунення; 4) забезпечує безпеку діяльності органів державної податкової служби та їх працівників, а також захист працівників від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням ними службових обов`язків; 5) запобігає, виявляє, припиняє корупційні правопорушення працівників органів державної податкової служби; 6) складає протокол про вчинення корупційного правопорушення відповідно до закону; 7) збирає, аналізує, узагальнює інформацію щодо порушень податкового законодавства, прогнозує тенденції розвитку негативних процесів кримінального характеру, пов`язаних оподаткуванням.

Частина 2 статті 22 Закону № 509-ХІІ визначала, що на податкову міліцію поширюються вимоги, встановлені статтями 3 і 5 Закону України "Про міліцію".

Частина 1 статті 24 Закону № 509-ХІІ внормовувала, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Стаття 26 Закону № 509-ХІІ передбачала, що держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Із аналізу фактичної та правової підстав позову видно, що позивач та ГУНП в Тернопільській області по різному інтерпретують поняття «служби в податковій міліції».

Згідно з позицією позивача, поняття «служба в податковій міліції» є тотожна за своїми правовими наслідками «службі в органах внутрішніх справ України». Остання, вже в силу прямої вказівки законодавця (п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію»), зараховується до стажу служби в поліції.

Позиція ГУНП в Тернопільській області індиферентна наведеному правовому розумінню. Відповідач виходить із прямого прочитання норми ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки остання не містить прямої вказівки законодавця на зарахування стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції. Звідси, ГУНП в Тернопільській області вважає, що підстави для зарахування стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції відсутні.

Тож, спірним у цій справі є виключно різне застосування норм права, тоді, як факт проходження позивачем служби на різних посадах у податковій міліції не заперечується ГУНП в Тернопільській області та підтверджується належними засобами доказування.

Питання зарахування стажу служби здобутого на посадах у податковій міліції до стажу служби в поліції розглядалось Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду (див. постанови КАСВС від 07.10.2020у справі№826/16143/18, від 13.08.2021 у справі №440/1564/20, від 02.06.2022 у справі №280/8419/20, від 22.12.2022 у справі №380/8659/20).

У даній категорії справ Верховний Суд сформував єдиний правовий підхід, який усталено ввійшов у судову практику судів усіх інстанцій. Зокрема, проаналізувавши повноваження, завдання та функції податкової міліції та відповідних підрозділів поліції, Верховний Суд дійшов висновку, що ці органи здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. А тому, Верховний Суд наголосив на тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про те, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Як видно з трудової книжки серії НОМЕР_1 , 23.05.1995 ОСОБА_1 прийняти на службу в органи внутрішніх справ України, з якої звільнений 06.11.2015.

Між тим, із розрахунку вислуги років видно, що ОСОБА_1 починаючи з 23.09.1997 по 15.02.2006 працював на різних посадах слідчого в податковій міліції (08 років 04 місяці 24 дні).

Вказані обставини визнаються відповідачем (ГУНП в Тернопільській області). Однак, останній вважає, що стаж служби в податковій міліції не зараховується до стажу служби в поліції, який дає право для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, відмова ГУНП в Тернопільській області (викладена в листі від 13.11.2023 № 7/1/2/05/2023) в зарахуванні стажу служби в податковій міліції, протягом період з 23.09.1997 по 15.02.2006, до стажу служби в поліції, який дає право для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, є протиправною.

Очевидно, що діюче правове регулювання спірних правовідносин, наведені правові висновки Верховного Суду про застосування норм права, дають підстави для висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Отже, відповідач, не зараховуючи період служби позивача у податковій міліції з 23.09.1997 по 15.02.2006 діяв, не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством, чим допустив протиправність, внаслідок якої порушив право позивача на отримання надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, гарантованої приписами статті 78 Закону № 580-VIII. Тобто, такими протиправними діями відповідач обмежив право позивача на отримання сум грошового зобов`язання.

Суд вважає, що ГУНП в Тернопільській області мав своїм обов`язком зарахувати термін проходження позивачем служби в органах податкової міліції Державної податкової адміністрації України до стажу служби в поліції відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII, однак цього зроблено не було.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 р. № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 р. за № 669/28799, затверджено Порядком та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі вживатиметься «Порядок № 260»).

Відповідно до п. 1 Порядку № 260, ці Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувані), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Згідно з п.3 Порядку № 260, надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до постанови № 988.

Обчислення вислуги років для виплати надбавки за стаж служби поліцейським проводиться підрозділами кадрового забезпечення за матеріалами особової справи поліцейського та оголошується відповідним наказом керівника органу поліції в разі призначення на посаду, крім випадків призначення на іншу посаду в одному органі Національної поліції та за умови наявності обчисленої вислуги за попередньою посадою.

До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Поліцейським, яким відповідно до цих Порядку та умов передбачено підвищення посадового окладу, надбавка за стаж служби нараховується з нового посадового окладу в підвищеному розмірі та окладу за спеціальним званням.

З огляду на зарахування стажу служби в податковій міліції до стажу служби в поліції, з 23.09.1997 по 15.02.2006, позов підлягає задоволенню, як похідна, вимога про перерахунок та виплату сум грошового забезпечення, в частині надбавки за вислугу років, з 07.11.2015 (дати прийняття на службу в поліцію) по 09.06.2023 (дати звільнення із служби в поліції), з урахуванням раніше виплачених сум.

Як слідує із запису № 4 трудової книжки серії НОМЕР_1 , 07.11.2015 ОСОБА_1 прийнятий на службу до Національної поліції України.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 09.06.2023 № 169-о/с ОСОБА_1 звільнений з Національної поліції України на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Після тривалого лікування ОСОБА_1 , 04.12.2023 року встановлено ІІІ групу інвалідності. Станом на сьогодні ОСОБА_1 продовжує проходити реабілітацію.

За приписами частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Компенсація за всі не використані працівником дні щорічної відпустки є державною гарантією, а спір про стягнення цієї компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв`язку із її несвоєчасною виплатою на підставі статті 117 КЗпП України є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка включається до додаткового фонду заробітної плати, є виплатою за невідпрацьований час, і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 (справа №1- 13/2013) указав, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Порядок обчислення щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі також Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно з пунктом 7 Порядку №100, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

«Святкові і неробочі дні» на законодавчому рівні закріплено у ст.73 КЗпП.

Редакція даної статті протягом 2016-2022 років зазнавала змін. Фактично змінювались дні, що належать до святкових та неробочих.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.73 КЗпП України, в редакціях станом на 06.11.2016 року (відпускний період 2016 року), 06.11.2017 року (відпускний період 2017 року), встановлено такі святкові дні:

1 січня - Новий рік

7 січня Різдво Христове

8 березня - Міжнародний жіночий день

1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих

9 травня День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги)

28 червня - День Конституції України

24 серпня - День незалежності України

14 жовтня День захисника України

Робота також не провадиться в дні релігійних свят:

7 січня Різдво Христове

один день (неділя) - Пасха (Великдень)

один день (неділя) Трійця.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.73 КЗпП, в редакціях станом на 06.11.2018 року (відпускний період 2018 року), 06.11.2019 року (відпускний період 2019 року), 06.11.2021 року (відпускний період 2021 року) встановлено такі святкові дні:

1 січня - Новий рік

7 січня і 25 грудня Різдво Христове

8 березня - Міжнародний жіночий день

1 травня День праці

9 травня День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги)

28 червня - День Конституції України

24 серпня - День незалежності України

14 жовтня День захисника України (в редакції, станом на 06.11.2021 року «День захисника та захисниць України»).

Робота також не провадиться в дні релігійних свят:

7 січня і 25 грудня Різдво Христове

один день (неділя) - Пасха (Великдень)

один день (неділя) Трійця.

Частина першою та другою статті 73 КЗпП, в редакції станом на 06.11.2022 року (відпускний період 2022 року), встановлено такі неробочі дні:

1 січня - Новий рік

7 січня і 25 грудня Різдво Христове

8 березня - Міжнародний жіночий день

1 травня День праці

9 травня День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги)

28 червня - День Конституції України

28 липня - День Української Державності

24 серпня - День незалежності України

14 жовтня День захисника України (в редакції, станом на 06.11.2021 року «День захисника та захисниць України»).

Робота також не провадиться в дні релігійних свят:

7 січня і 25 грудня Різдво Христове

один день (неділя) - Пасха (Великдень)

один день (неділя) Трійця.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України від 15.03.2022 року № 2136-ХІ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі також Закон № 2136-ХІ), у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53, частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67, статей 71, 73, 78-1 Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України "Про відпустки". Закон № 2136-ХІ набрав чинності 24.03.2022 року.

Таким чином у 2022 році, відповідно до ст.73 КЗпП, в редакції Закону № 2136-ХІ, до неробочих та святкових днів відносились 1 січня (Новий Рік), 7 січня (Різдво Христове), 8 березня (Міжнародний жіночий день).

Здійснюючи розрахунок сум грошової компенсації за невикористані дні відпустки позивач виходить з такого.

07.11.2015 року позивача прийнято на службу до Національної поліції України.

Тож саме з 07 листопада пов`язується обрахунок відпускного періоду позивача, який тривав 06 листопада.

Звідси, відпускні періоди ОСОБА_1 , у яких останній здобув право на відпустку, а після звільнення право на отримання грошової компенсації, з урахуванням днів невикористаної відпустки, можна відобразити наступним чином:

07.11.2015 року 06.11.2016 року 25 діб;

07.11.2016 року 06.11.2017 року 19 діб;

07.11.2017 року 06.11.2018 року 20 діб;

07.11.2018 року 06.11.2019 року 24 доби;

07.11.2019 року 06.11.2020 року 0 діб;

07.11.2020 року 06.11.2021 року 45 діб;

07.11.2021 року 06.11.2022 року 31 доба.

07.11.2022 року 09.06.2023 (дата звільнення) 19 діб, за які отримано грошову компенсацію.

Обрахунок сум грошової компенсації здійснюється наступним чином:

1. Відпускний період з 07.11.2015 року по 06.11.2016 року 25 діб невикористаної відпустки.

2016 рік високосний рік, відтак у розрахунковому періоді 366 днів;

Відповідно до ст.73 КЗпП (в редакції станом на 06.11.2016) протягом вказаного періоду було 10 святкових та неробочих днів, оскільки 1 травня «День міжнародної солідарності трудящих» та Пасха припадали в 2016 році на один день.

366 10 = 356 кількість днів у розрахунковому періоді, за вирахуванням святкових та неробочих.

89662,23 грн заробітна плата листопада 2015 року по жовтень 2016 року. (89662,23:356)*25 = 6296,5 грн сума грошової компенсації за невикористану частину відпустки протягом періоду з 07.11.2015 року по 06.11.2016 року.

2. Відпускний період з 07.11.2016 року 06.11.2017 року 19 діб невикористаної відпустки.

365 це кількість днів у розрахунковому періоді;

За правилами ст.73 КЗпП, у розрахунковому періоді 11 святкових та неробочих дні.

133436,22 грн - заробітна плата листопада 2016 року по жовтень 2017 року.

365 11 = 354 - кількість днів у розрахунковому періоді, за вирахуванням святкових та неробочих.

(133436,22:354)*19=7161,83 грн сума грошової компенсації за невикористану частину відпустки протягом періоду з 07.11.2016 року по 06.11.2017 року.

3. Відпускний період з 07.11.2017 року по 06.11.2018 року 20 днів невикористаної відпустки.

365 це кількість днів у розрахунковому періоді;

За правилами ст.73 КЗпП, у розрахунковому періоді 11 святкових та неробочих дні. 365 11 = 354 - кількість днів у розрахунковому періоді, за вирахуванням святкових та неробочих.

136479,22 заробітна плата з листопада 2017 року по жовтень 2018 року.

(136479,22:354)*20=7710,69 грн сума грошової компенсації за невикористану частину відпустки протягом періоду з 07.11.2017 року по 06.11.2018 року.

4. Відпускний період з 07.11.2018 року по 06.11.2019 року 24 доби невикористаної відпустки.

365 це кількість днів у розрахунковому періоді;

За правилами ст.73 КЗпП, у розрахунковому періоді 11 святкових та неробочих дні.

365 11 = 354 - кількість днів у розрахунковому періоді, за вирахуванням святкових та неробочих.

237055,09 грн - заробітна плата з листопада 2018 року по жовтень 2019 року.

(237055,09:354)*24=16071,53 грн сума грошової компенсації за невикористану частину відпустки протягом періоду з 07.11.2018 року по 06.11.2019 року.

5. Відпускний період з 07.11.2020 року по 06.11.2021 року 45 діб невикористаної відпустки.

365 це кількість днів у розрахунковому періоді;

За правилами ст.73 КЗпП, у розрахунковому періоді 11 святкових та неробочих дні.

365 11 = 354 - кількість днів у розрахунковому періоді, за вирахуванням святкових та неробочих.

226393,97 грн заробітна плата з листопада 2020 року по жовтень 2021 року.

(226393,97:354)*45=28778,90 грн сума грошової компенсації за невикористану частину відпустки протягом періоду з 07.11.2020 року по 06.11.2021 року.

6. Відпускний період з 07.11.2021 року по 06.11.2022 року 31 доба невикористаної відпустки.

365 це кількість днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до ст.73 КЗпП України, в редакції Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у розрахунковому періоді 3 святкових та неробочих дні.

365 3 = 362 - кількість днів у розрахунковому періоді, за вирахуванням святкових та неробочих.

229744,29 заробітна плата з листопада 2021 року по жовтень 2022 року.

(229744,29:362)*31=19674,23 грн сума грошової компенсації за невикористану частину відпустки протягом періоду з 07.11.2021 року по 06.11.2022 року.

Загальний розмір грошової компенсації компенсації за невикористані відпустки становить:

6296,5 + 7161,83 + 7710,69 + 16071,53 + 28778,90 + 19674,23 = 85693,68 грн

Приписи ст.24 Закону №504/96-ВР та ст.83 КЗпП визначають безальтернативне правило поведінки для ГУНП в Тернопільській області при звільненні поліцейського із служби виплата грошової компенсації за невикористану відпустку, як складової частини заробітної плати, тобто виплату всіх належних працівнику сум при звільненні. Своєю чергою, законодавство про працю не містить обов`язку працівника вчиняти додаткові дії для отримання належних йому сум при звільненні.

Тому не виплата ГУНП в Тернопільській області належних ОСОБА_1 сум грошової компенсації за невикористані дні відпустки, під час його звільнення із служби в Національній поліції, це протиправні дії.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1211.20 грн. згідно квитанції від 03.01.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, стажу служби в податковій міліції з 23 вересня 1997 року по 15 лютого 2006 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 стаж служби в податковій міліції з 23 вересня 1997 року по 15 лютого 2006 року, до стажу служби в поліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області провести перерахунок і виплату грошового забезпечення, в частині надбавки за стаж робота в поліції з 07 листопада 2015 року по 09 червня 2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі дні невикористаної відпустки при звільненні із служби.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки, станом на дату звільнення із служби.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок, відповідно до квитанції від 03.01.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Валова, 11,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 40108720);

третя особа:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.