Справа № 500/6298/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/6298/23 пров. № А/857/618/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.12.2023р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Фігурського Максима Анатолійовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання протиправною та скасування відмови щодо призначення пенсії за віком, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Подлісна І.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15.12.2023р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 18.12.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

26.09.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) представник адвокат Фігурський М.А., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому, із урахуванням остаточно сформульованих позовних вимог, просив:

визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Рівненській обл. щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

скасувати рішення відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФ України в Тернопільській обл. № 35 від 08.04.2023р. про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та в пільгових розмірах всі періоди відповідно до поданих документів, призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до поданих документів з моменту звернення до ГУ ПФ України в Тернопільській обл. 30.03.2022р. (а.с.1-5, 24, 31-35, 54-55).

Згідно ухвали суду від 25.10.2023р. розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в письмовому провадженні) (а.с.39 і на звороті).

Ухвалою суду від 30.11.2023р. залучено до участі в справі в якості другого відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. (а.с.48-49).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.10.2023р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано відмову ГУ ПФ України в Рівненській обл. щодо призначення пенсії ОСОБА_1 у вигляді рішення № 35 від 08.04.2022р.; зобов`язано ГУ ПФ України в Рівненській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувавши стаж роботи з 06.09.1983р. по 31.08.1996р. на різних посадах, які відповідно до списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 583 від 12.10.1992р., що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до поданих документів, з моменту звернення до ГУ ПФ України в Тернопільській обл. з 30.03.2022р.; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України Тернопільської обл. сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с.58-61).

20.12.2023р. за допомогою засобів поштового зв`язку представник позивача адвокат Фігурський М.А. скерував на адресу суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив прийняти додаткове рішення та стягнути відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвокатом Адвокатського об`єднання /АО/ «Юр-Центр», в розмірі 4000 грн. (а.с.65-75).

Відповідно до додаткового рішення суду від 29.12.2023р. заяву представника позивача задоволено частково; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. (а.с.77-79).

Не погодившись із винесеним рішенням суду (основним), його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити в повному обсязі (а.с.94-99).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що страховий стаж позивача на дату звернення за призначенням пенсії становить 24 роки 02 місяці 12 днів.

Судом не враховано, що позивач до органів ПФ України із заявою про призначення пенсії за вислугу років не звертався, через що рішення із зазначеного питання не приймалось.

Водночас, рішенням № 35 від 08.04.2022р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується його заявою.

Також позивачем уточнююча довідка про пільговий стаж не надавалась.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 01.03.2024р. апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Тернопільській обл. на рішення суду від 15.12.2023р. у справі № 500/6298/23 повернуто цьому відповідачу по причині неусунення її недоліків у встановлений строк (а.с.139-140).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснений в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, 31.03.2022р. позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Тернопільській обл. із заявою встановленої форми (з відповідними додатками) про призначення пенсії за віком згідно з ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.102-103).

За принципом екстериторіальності за результатом розгляду заяви позивача відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл. прийняв рішення № 35 від 08.04.2023р. про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому страховий стаж заявника складає 24 роки 02 місяці 12 днів (замість необхідних 29 років) (а.с.12-14).

Згідно листа ГУ ПФ України в Тернопільській обл. № 1900-0214-9/14907 від 01.06.2023р. позивача поінформовано про прийняте рішення № 35 від 08.04.2023р. (а.с.11).

Із змісту заявленого позову слідує, що позивач ОСОБА_1 оскаржує відмову відповідача у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком, при цьому свої позовні вимоги обґрунтовує приписами п.«а» ст.55, п.«д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наявністю необхідного стажу на посаді механіка рефрижераторного поїзда резерву рефрижераторних бригад та механіка рефрижераторної секції.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що 01.03.1983р. позивача було прийнято слюсарем по ремонту рухомого складу 3- го розряду та направлено на 6-ти місячні курси по підготовці механіків автономних рефрижераторних вагонів у Львівську дорожню технічну школу відповідно до наказу № 167 від 28.02.1983р.

06.09.1983р. прийнято ОСОБА_1 механіком рефрижераторного поїзда в цех резерву рефрижераторних бригад після закінчення Львівської дортехшколи згідно з наказом № 828 від 06.09.1983р.

Починаючи з 06.09.1983р., по 31.08.1996р. позивач перебував на різних посадах, які відповідно до Списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 583 від 12.10.1992р., дають право на пенсію за вислугу років.

Також час навчання позивача повинен зараховуватися до його страхового стажу в силу приписів п.«д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, як можна зрозуміти із змісту рішення суду, останній вийшов за межі позовних вимог і зобов`язав повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Наведені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права, сформовані з порушенням норм процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 цього Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 26 зазначеного Закону встановлені умови призначення пенсії за віком.

Зокрема, згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Водночас, приписами ч.1 ст.114 наведеного Закону визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Отже, обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону України № 1058-IV є наявність необхідного страхового стажу (в тому числі пільгового) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено порядок обчислення страхового стажу. Страховий стаж - це період (строк), упродовж якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами ПФ України відповідно до вимог Закону № 1058-IV за відомостями, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.

За змістом ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ст.62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до п.2.2 цієї Інструкції до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п.2.4 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до вимог п.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок подання та перелік документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р. «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Із викладеного слідує, що питання призначення пенсії за віком детально врегульовано діючим законодавством, правила вирішення соціальних спорів визначені усталеною судовою практикою.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 44 вказаного Закону визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 зазначеного Закону).

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. Постановою Правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.:

п.1.1 - заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

п.4.1 - орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

п.4.2 - При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Отже, звернення щодо призначення певного виду пенсії здійснюється шляхом подання заяви до територіального органу ПФ України.

Така заява може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг ПФ України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Колегія суддів враховує, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Питання щодо призначення пенсії іншого виду (пенсії за вислугу років чи пенсії за віком на пільгових умовах) пенсійним органом не розглядалося, оскільки позивач ОСОБА_1 із такими заявами не звертався.

Подана заява від 31.03.2022р. про призначення пенсії за віком розглянута відповідачем ГУ ПФ України в Рівненській обл. в установленому порядку, за результатами її розгляду прийнято рішення № 35 від 08.04.2022р. про відмову в призначенні пенсії по причині відсутності необхідного страхового стажу.

Отже, оскаржуючи в судовому порядку відмову в призначенні пенсії за віком, позивач ОСОБА_1 не може одночасно ставити на вирішення суду питання щодо призначення іншого виду пенсії пенсії за вислугу років чи пенсії за віком на пільгових умовах.

Такий висновок слідує з того, що в своїх позовних заявах (первинній та уточненій) ОСОБА_1 описує умови призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а сформульовані вимоги стосуються зарахування стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Водночас, рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років чи пенсії за віком на пільгових умовах стосовно ОСОБА_1 відповідачами не приймалося.

Окрім цього, згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Як слідує з матеріалів справи, до страхового стажу позивача за доданими до заяви документами зараховано всі періоди роботи, в тому числі час навчання позивача, роботу в колгоспі, а також періоди роботи з 06.09.1983р. по 31.08.1996р., про які позивач вказує в позовній заяві.

Разом з тим, страховий стаж ОСОБА_1 склав 24 роки 02 місяці 12 днів (а.с.13-14), що є меншим за необхідний відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також такий стаж не надає права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (необхідно мати 30 років страхового стажу).

В свою чергу, документи на підтвердження стажу роботи за інші періоди трудової діяльності пенсійному органу позивач ОСОБА_1 не надавав.

Уточнююча довідка про пільговий стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років (№ 117 від 24.01.2022р.) позивачем не надавалася разом із заявою про призначення пенсії за віком від 31.03.2022р., оскільки така не зазначається в розписці-повідомленні до цієї заяви (а.с.102-103).

Відтак, спірне рішення відповідача ГУ ПФ України в Рівненській обл. № 35 від 08.04.2022р. про відмову в призначенні пенсії прийнято без урахування такої довідки, а тому остання не може враховуватися під час вирішення питання щодо правомірності вказаного рішення пенсійного органу.

Таким чином, на підставі наданих позивачем документів пенсійний орган врахував всі періоди роботи позивача і визначив загальну тривалість страхового стажу позивача 24 роки 02 місяці 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про протиправність рішення ГУ ПФ України в Рівненській обл. № 35 від 08.04.2022р. про відмову в призначенні пенсії.

Водночас, відповідно до матеріалів справи позивач ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за вислугу років чи пенсії за віком на пільгових умовах до пенсійного органу не звертався.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у пенсійного органу підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

При цьому, суб`єктами владних повноважень в межах спірних правовідносин не було допущено вчинення протиправних дій, а відтак їх поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Також колегія суддів акцентує увагу на наступному.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 4 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України, ст.5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Зміст позовних вимог - це вимоги позивача (предмет позову). Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

У розглядуваному випадку позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язати зарахувати періоди роботи до страхового стажу, однак в чому полягала протиправність рішення пенсійного органу останній не навів.

Не визначив цього суд першої інстанції в своєму рішенні, яким заявлений позов задовольнив.

Отже, позивачем максимально чітко і зрозуміло не сформовані фактична і правова підстави позову, що не дозволяє за таких обставин провести правильну оцінку предмету позову та визначити підстави для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві.

У свою чергу, відповідачі наполягають на тому, що рішення про відмову в призначенні пенсії за віком прийнято із дотриманням вимог закону та на підставі представлених позивачем документів, при цьому весь стаж позивача був врахований.

Вказані доводи не спростовані під час судового розгляду.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

З огляду на результат апеляційного розгляду та в силу приписів ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Рівненській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.12.2023р. в адміністративній справі № 500/6298/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову представника адвоката Фігурського Максима Анатолійовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання протиправною та скасування відмови щодо призначення пенсії за віком, спонукання до вчинення певних дій, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська
Дата складання повного тексту судового рішення: 19.04.2024р.