Справа № 711/699/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 711/699/24 Суддя (судді) першої інстанції: Скляренко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі судового засідання Верес П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06 березня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Придніпровський районний суд міста Черкаси з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про скасування постанови серії ЕНА № 1269166 від 19 січня 2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн за правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрити провадження по справі про зазначене адміністративне правопорушення.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06 березня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в установленому порядку доведено факт скоєння позивачем ОСОБА_1 правопорушення, описаного в оспорюваній постанові відповідача, що свідчить про обґрунтованість прийнятого рішення.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 (надалі - апелянт), подав апеляційну скаргу посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що оскаржуване ним рішення суду постановлено без з`ясування фактичних обставин справи.

На адресу суду апеляційної інстанції від Департаменту патрульної поліції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що під час розгляду справи поліцейським було досліджено відеозаписи з автомобільного відеореєстратора та прийнято їх як належний, допустимий та достатній доказ, що у сукупності з усними поясненнями апелянта, наданими відразу після зупинки керованого ним транспортного засобу вказувало на допущення ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, які слугували підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, інспектор поліції 19 січня 2024 року виніс стосовно позивача постанову серії ЕНА № 1269166 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту оспорюваної постанови вбачається, що 18 січня 2024 о 23 год 03 хв ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «RENAULT MEGANE», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків та був зупинений екіпажем патрульної поліції в місті Черкаси по вулиці Самійла Кішки, 221, чим порушив пункт 34 Правил дорожнього руху «Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг».

Вважаючи постанову відповідача серії ЕНА № 1269166 протиправною, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Частиною першою статті 8 Закону №580-VIII встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, у визначених законом випадках, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пункту 1.9 Правил особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порушення водіями Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинно бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що о 23 год 03 хв 18 січня 2024 року по проспекту Хіміків в місті Черкаси екіпажем поліції було помічено, як водій, керуючи транспортним засобом білого кольору марки «RENAULT MEGANE», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, здійснюючи виїзд з вулиці В`ячеслава Галви на проспект Хіміків у напрямку руху до вулиці Самійла Кішки. Зазначена обставина стала підставою для переслідування екіпажем патрульної поліції вказаного транспортного засобу та його зупинки за адресою: вулиця Самійла Кішки, 221, місто Черкаси. Зазначені факти підтверджуються наданими суду відеозаписами з бодікамери інспектора та автомобільного відеореєстратора патрульного автомобіля (в матеріалах справи міститься відео з БК 472048, яке надано відповідачем на DVD-R диску до відзиву на позовну заяву (а.с. 38 том І)).

Колегією суддів Шостого апеляційного адміністративного суду досліджено відеозапис «clip-0» з якого вбачається, що позивач добровільно 18 січня 2024 року о 23 год 04 хв сам підтвердив про перетин керованим ним автомобілем марки «RENAULT MEGANE», державний номерний знак НОМЕР_1 , подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки, що стало підставою для його зупинення через декілька десятків секунд патрульним екіпажем поліції.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем було порушено вимоги дорожньої розмітки 1.3 при виїзді з вулиці В`ячеслава Галви на проспект Хіміків в напрямку руху до вулиці Самійла Кішки, що свідчить про наявність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З відеозаписів БК 472048 вбачається, що інспектор поліції, виявивши порушення Правил дорожнього руху, зафіксував і здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці зупинення транспортного засобу позивача із дотриманням порядку, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Щодо твердження позивача про те, що в оспорюваній постанові не вірно зазначено адреса вчинення 18 січня 2024 року о 23 год 04 хв правопорушення, колегія суддів оцінює критично, оскільки, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з відеозаписів з БК 472048, долучених до оспорюваної постанови серії ЕНА № 1269166, подія порушення позивачем вимог дорожньої розмітки 1.3 мала місце о 23 год 03 хв на перехресті проспекту Хіміків та вулиці В`ячеслава Галви в місті Черкаси, а зупинка екіпажем патрульної поліції транспортного засобу позивача - за адресою: вулиця Самійла Кішки, 221.

Твердження позивача про порушення інспектором поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивачеві були роз`яснені права, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, запропоновано заявити будь-які клопотання, пов`язані з розглядом справи про адміністративне правопорушення, а також надати додаткові докази. Під час розгляду справи позивачеві демонструвались наявні у поліцейських докази, в тому числі і відеозапис з автомобільного відеореєстратора.

В матеріалах справи наявна копія оспорюваної постанови серії ЕНА № 1269166 на якій міститься підпис позивача та не зазначено жодного зауваження щодо складання даної постанови і не зазначено про намір подання клопотання про відкладення чи перенесення розгляду адміністративної справи (а.с. 36 том І).

До того ж, як вказано Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2021 року у справі № 487/2179/17, реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, суть вчиненого ним порушення, оголошено та вручено примірник оспорюваної постанови, у даній справі відповідачем було виконано обов`язок доказування, передбачений вищевказаними положеннями процесуального законодавства, та доведено як правомірність дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, так і безпосередньо факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 229, 272, 286, 299, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Т.Р. Вівдиченко

Ю.К. Черпак