Справа № 400/7656/23
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 квітня 2024 р. № 400/7656/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гордієнко Т. О. розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

прозаява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 по справі № 400/7656/23 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково: зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (з урахуванням усіх належних додаткових видів грошового забезпечення) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року №294-ІХ на 1 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (з урахуванням усіх належних додаткових видів грошового забезпечення) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року №1082-ІХ на 1 січня 2021 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 за період з 01.01.2022 року по 05.06.2022 року провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (з урахуванням усіх належних додаткових видів грошового забезпечення) з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року №1928-ІХ на 1 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; в решті позову відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення 02.02.2024 року судом видано виконавчі листи.

На адресу суду надійшла заява військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчих листів по справі № 400/7656/23 такими, що не підлягають виконанню.

Заява обґрунтована тим, що рішення суду виконане відповідачем добровільно, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.03.2024 № 871 та розрахунково-платіжною відомістю № 123 на виплату грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням Михайлова за період з 01.09.2020 по 05.06.2022.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ч. 1 ст. 373 КАС України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На підставі ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ч. 1, 2 ст. 374 КАС України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як випливає зі змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 05.11.2020 по справі № 752/2391/17 (2а-14/09), від 10.08.2023 по справі № 804/7154/16.

На час видачі виконавчих листів - 02.02.2024 рішення суду відповідачем виконано не було, тому надані платіжна інструкція від 27.03.2024 та розрахунково-платіжна відомість № 213 не є підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Тому заява відповідача (боржника) про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 248, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Залишити без задоволення заяву військової частини НОМЕР_1 про визнання виконавчих листів по справі № 400/7656/23 такими, що не підлягають виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т.О. Гордієнко