Справа № 420/1793/24
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/1793/24

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу адвоката Бершавського Олексія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року про повернення позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2024 року адвокат Бершавський О. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ГУ ДМС в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо нерозгляду заяви-анкети громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 від 28.09.2023 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати вчинити дії, передбачені частиною 12 статті 7, статті 8 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а саме: зареєструвати заяву-анкету громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 від 28.09.2023 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи, заповнити реєстраційний листок на ОСОБА_1 , оформити особову справу, занести отримані відомості до централізованої інформаційної системи та видати довідку про звернення за захистом в Україні.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Суд першої інстанції вважав, що позивач пропустив п`ятиденний строк для звернення до суду з даним позовом, передбачений частиною 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Так, суд указав, що лист ГУ ДМС в Одеській області про відмову в прийнятті заяви ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, датований 09.10.2023.

Також наявний поштовий конверт із поштовим штемпелем АТ «УКРПОШТА» від 14.10.2023, що свідчить про факт надіслання відповідачем вищевказаного листа від 09.10.2023 на адресу проживання позивача.

Водночас позивач звернувся до суду з даним позовом лише 15.01.2024, тобто через майже три місяці після оформлення відповідачем листа про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У зв`язку з цим, суд надав 10 днів з дня отримання цієї ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

30 січня 2024 року адвокат Бершавський О. В. звернувся до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку звернення до суду. Зміст даної заяви свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав відповідь ГУ ДМС в Одеській області про відмову в прийнятті заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту лише 10.01.2024. Підтвердити даний факт є неможливим, оскільки відповідний лист ГУ ДМС в Одеській області направило простою кореспонденцією, що доставляється/вручається без розписки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року відмовлено позивачу у поновленні строку звернення до суду та позов повернуто позивачеві на підставі вимог частини 2 статті 123 КАС України.

Повертаючи позов, суд першої інстанції констатував, що позивач не надав будь-яких доказів отримання вказаного вище листа ГУ ДМС в Одеській області у січні 2024 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвокат Бершавський О. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що частина 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» визначає момент з якого починає відраховуватися строк на оскарження рішення з моменту його отримання.

Лист ГУ ДМС в Одеській області про відмову в прийнятті заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, був отриманий 10.01.2024, а тому передбачений частиною 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», строк на оскарження не пропущений.

Також скаржник указує, що неможливо підтвердити факт отримання вказаного вище листа, оскільки він був направлений ГУ ДМС в Одеській області простою кореспонденцією, що доставляється/вручається без розписки.

ГУ ДМС в Одеській області у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність її доводів, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Мотиви відзиву відтворюють позицію суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, відповідно до частини 2 статті 312 КАС України, справа розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина 1 статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз частини 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» свідчить про те, що саме рішення суб`єкта владних повноважень може бути оскаржено у строк протягом п`яти робочих днів з дня отримання відповідного повідомлення.

Стаття 8 даного Закону регулює порядок попереднього розгляду заяв.

За правилами частини 4 статті 8 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про оформлення або відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається на підставі письмового висновку працівника, який веде справу, і оформлюється наказом уповноваженої посадової особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту.

Частини 6, 7 цієї статті передбачає, що рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, а також якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

У разі прийняття рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом трьох робочих днів з дня його прийняття надсилає заявнику або його законному представнику письмове повідомлення з викладенням причини відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення.

Однак, як свідчать обставини справи, ГУ ДМС в Одеській області не приймало рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

ГУ ДМС в Одеській області листом від 09.10.2023, на заяву ОСОБА_1 про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, надало відповідь про необхідність залишити територію України, оскільки існує судове рішення, яке набрало законної сили про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Як випливає зі предмету позову, однією з його складових, є протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень стосовно невиконання обов`язку прийняти рішення за результатом розгляду заяви-анкети громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 від 28.09.2023 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У цьому аспекті варто відзначити, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

У постанові від 01.09.2022 у справі № 990/46/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

За такого правового регулювання, неприйняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення, є триваючим порушення прав особи, яка звернулася за захистом відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що, в межах спірних правовідносин, неможливо застосувати частину 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» щодо строку звернення до суду з даним позовом.

Варто також зазначити, що суд першої інстанції помилково переклав тягар доказування на позивача щодо дати отримання листа ГУ ДМС в Одеській області, оскільки частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок доказування в адміністративних справах покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Бершавського О. В. підлягає задоволенню частково, оскільки суд апеляційної інстанції виходив з інших мотивів, ніж ті які вказані скаржником.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мать значення для справи та неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мать значення для справи та порушив норми процесуального права, наявні підстави для скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Бершавського Олексія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 19.04.2024.