Справа № 380/3550/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 рокусправа № 380/3550/22
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якій просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , щодо виключення ОСОБА_1 без його згоди зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 без проведення усіх необхідних розрахунків при звільненні;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2021 №188 в частині виключення з 20.09.2021 ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Військову частинуА0284 видати наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 у відповідності до вимог п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008 та нарахувати і виплатити повне грошове забезпечення по дату видання наказу про виключення з особового списку військової частини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 13.10.2021, провести розрахунок та виплатити належну грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно станом на 13.10.2021 відповідно до частини 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що проходив військову службу з 01.06.2018 по 20.09.2021 за контрактом на посаді техніка 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.09.2021 №77-PC позивача було звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров?я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 20.09.2021 та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, станом на день прийняття наказу №188 відповідач не провів з позивачем усіх розрахунків, зокрема, не нараховано та не виплачено грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Позивач зазначає, що 20 вересня 2021 року ним подано рапорт на командира в/ч НОМЕР_1 із проханням виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, однак рапорт не був зареєстрований через відмову у реєстрації, а довідку про вартість речового майна, що належить до видання для виплати компенсації за неотримане речове майно всупереч його вимогам не видано. Окрім того, звернувшись 12 листопада 2021 року до відповідача про здійснення належних позивачу виплат та надання довідки про розрахунок вислуги років та довідки про вартість речового майна, що належить до видання та виплати компенсації за неотримане речове майно, відповідачем так і не надано позивачу необхідних довідок. Звертає увагу, що письмової згоди на виключення зі списків особового складу не давав. Вважає, що дії відповідача є протиправними та таким, що істотно порушують законні права позивача на отримання належного та повного грошового забезпечення при звільненні з військової служби, яке передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про військовий обов`язок та військову службу».

Ухвалою судді від 16.02.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - залишено без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків, шляхом подання в канцелярію Львівського окружного адміністративного суду (вул.Чоловського, 2, м.Львів, 79018) в десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою судді від 09.03.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачеві.

16.06.2022 постановою апеляційну скаргу Восьмого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 - задоволено. Ухвалу судді Львівського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі №380/3550/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Справа №380/3550/22 повернулася до суду першої інстанції 01.07.2022.

Ухвалою від 06.07.2022 позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків, а саме - десять днів з дня вручення цієї ухвали. У встановлений строк позивач виконав ухвалу суду.

Ухвалою судді від 20.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 20.07.2022 провадження у даній справі зупинено на період дії воєнного стану.

На адресу суду 26.07.2023 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.08.2023 поновлено провадження у справі №380/3550/22, вирішено провести розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17.01.2024 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ):

- докази на підтвердження інформації про надходження до Військової частини НОМЕР_1 наявних в матеріалах справи №380/3550/22 рапортів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 20.09.2021 (б/н), щодо претензій при звільненні з лав ЗСУ до в/ч НОМЕР_1 , а також щодо виплатити йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- доказів звернення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 12 листопада 2021 року з проханням про здійснення належних йому виплат та надання довідки про розрахунок вислуги років, а також довідки про вартість речового майна, що належить до видання та виплати компенсації за неотримане речове майно;

- копії рапортів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) вх. №7277, 7285 від 20.09.2021, на підставі яких його було виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Ухвалою суду від 27.02.2024 повторно витребувано у Військової частини НОМЕР_1 вищевказані докази.

11.04.2024 від представника відповідача на виконання ухвали суду від 27.02.2024 надано копію рапорта ОСОБА_1 на звільнення, а також повідомлено, що докази звернень позивача до військової частини стосовно надання довідки про вартість речового майна, що належить до видання та виплати компенсації за неотримане речове майно у військовій частині відсутні.

Згідно з ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Однак, станом на момент розгляду цієї справи, відзиву на позовну заяву не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується контрактом від 02.12.2019 та від 28.07.2020.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2021 №188, прапорщика військової служби за контрактом ОСОБА_1 , техніка 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20 вересня 2021 року №77-PC, з військової служби у відставку за підпунктом « 6» (за станом здоров?я) пункту 2 частини п?ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», вважати таким, що 20 вересня 2021 року справи та посаду здав. З 20 вересня 2021 року виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цим же ж наказом прийнято виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 03 повні календарні роки служби. За період з 01 по 20 вересня 2021 року виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби в повному обсязі та надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 та телеграми Міністра оборони України №248/9240 від 28.12.2018. Виплатити грошову допомогу на оздоровлення, грошову компенсацію за 35 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2021 роки.

Оскільки відповідачем при звільненні не було здійснено виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, а також не видано довідки про вартість неотриманого речового майна станом на 13.10.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначаються Законом України від 12.12.1991 року №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).

За змістом ст.2 цього Закону, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з ч.1 ст.9 цього Закону, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною першою статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі - Порядок № 178).

Відповідно до п.2, п.3 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку №178 визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Абзаци 1-3 пункту 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (далі також - «Інструкція №232», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачають, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Абзаци 1, 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлюють, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

У разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Застосовування у пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Тож військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника у різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації його прав та інтересів, закріплених Конституцією та законодавством.

Подібну позицію Верховний Суд висловлював неодноразово (пункти 41-43 постанови від 4 лютого 2020 року у справі №825/1571/16; пункти 28-30 постанови від 23 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18; пункти 41-43 постанови від 30 липня 2020 року у справі №820/5767/17). З такою позицією також погодилася й колегія суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 09.01.2024 у справі № 400/5062/22.

Водночас, Верховний суд в постанові від 29.07.2021 у справі № 807/761/15 звернув увагу, що умовою для виникнення у військової частини обов`язку виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини є подання таким військовослужбовцем відповідного рапорту (заяви) за місцем військової служби, що повністю узгоджується з пунктом 4 Порядку №178.

Аналогічні висновки були викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року в справі №480/3105/19, у постанові Верховного Суду 27 січня 2021 року у справі №340/680/20.

Скасовуючи постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року у цій справі, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 13 червня 2017 року також звертав увагу судів першої та апеляційної інстанцій на необхідності встановлення цих обставин.

Без встановлення вказаних обставин неможливо також зробити висновок, чи були у відповідача правові підстави для виключення позивача зі списків особового складу військової частини оскаржуваним наказом.

Відповідний висновок викладено в постанові Верховного суду від 29.07.2021 у справі №807/761/15.

Так, як вже зазначалося вище, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20 вересня 2021 року ним подано рапорт на командира в/ч НОМЕР_1 із проханням виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, однак рапорт не був зареєстрований через відмову у реєстрації, а довідку про вартість речового майна, що належить до видання для виплати компенсації за неотримане речове майно всупереч його вимогам не видано. Окрім того, позивач вказує, що 12 листопада 2021 року знову звертався до відповідача про здійснення належних йому виплат та надання довідки про розрахунок вислуги років та довідки про вартість речового майна, що належить до видання та виплати компенсації за неотримане речове майно, однак відповідачем так і не надано позивачу необхідних довідок.

На підтвердження своїх аргументів позивач долучив до позовної заяви копії двох власноручно написаних рапортів від 20.09.2021, за змістом яких ОСОБА_1 при звільненні з військової служби звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 та висловив ряд претензій, а саме про те, що довідка про отримання травми, яку він отримав при виконання завдання в зоні ООС не відображає дійсної події, не вказано кількість проміле стану сп`яніння, рік його народження вказаний невірно, номер його особистого документа вказаний невірно. На момент його виключення зі списків особового складу військової частини не проведено повний фінансовий розрахунок згідно з наказом МОУ №260. Окрім цього, в одному з рапортів ОСОБА_1 просив виплатити йому грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно на підставі постанови Кабінету міністрів України №178 від 16.03.2016.

Водночас, проаналізувавши вищенаведені рапорти, суд звертає увагу, такі не містять жодних відміток, доказів їх вручення або ж надсилання відповідачу. Тобто такі могли бути написані позивачем в будь-якому місці та в будь-який час, зокрема безпосередньо перед зверненням до суду.

В матеріалах справи відсутні також докази звернення ОСОБА_1 12 листопада 2021 року до відповідача про здійснення належних йому виплат та надання довідки про розрахунок вислуги років та довідки про вартість речового майна, що належить до видання та виплати компенсації за неотримане речове майно.

Щодо тверджень позивача про те, що його рапорт не був зареєстрований через відмову у реєстрації, суд зазначає, що такі знову ж таки не підтверджуються жодними доказами. Разом з тим, позивач, вважаючи свої права порушеними, міг надіслати такий рапорт відповідачу засобами поштового зв`язку, однак в матеріалах справи відсутні докази такого надсилання. Відсутні також докази відмови відповідача від виплати грошової компенсації позивачу на підставі його рапорту (заяви).

Суд, для з`ясування всіх обставин справи двічі витребував у відповідача докази на підтвердження інформації про надходження до Військової частини НОМЕР_1 наявних в матеріалах справи №380/3550/22 рапортів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 20.09.2021 (б/н), щодо претензій при звільненні з лав ЗСУ до в/ч НОМЕР_1 , а також щодо виплатити йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; доказів звернення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 12 листопада 2021 року з проханням про здійснення належних йому виплат та надання довідки про розрахунок вислуги років, а також довідки про вартість речового майна, що належить до видання та виплати компенсації за неотримане речове майно, однак відповідач на вимогу суду повідомив, що докази звернень позивача до військової частини стосовно надання довідки про вартість речового майна, що належить до видання та виплати компенсації за неотримане речове майно у військової частини відсутні.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В обґрунтування позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.09.2021 №188 в частині виключення з 20.09.2021 ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , позивач також повідомляє, що письмової згоди на виключення зі списків особового складу до проведення всіх розрахунків не давав.

Поряд з цим, на вимогу суду відповідачем надано копію рапорту ОСОБА_1 від 20.09.2021 на ім`я командира 3 дшр, з відміткою про отримання частиною (вх. №5407). За змістом вказаного рапорту позивач вказав, що у нього є претензії до командування військової частини, однак просив командира 3 дшр перед вищим командуванням про звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я.

Таким чином, аргументи позивача, наведені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Відтак, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази звернення ОСОБА_1 до відповідача з відповідним рапортом (заявою) про виплату компенсації вартості за неотримане речове майно, суд дійшов висновку, про відсутність у Військової частини НОМЕР_1 обов`язку виплатити позивачу на момент його звільнення грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно та правомірність оскаржуваного наказу, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволені позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна