Справа № 460/2474/24
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2024 року м. Рівне №460/2474/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення № 12 від 15.02.2024 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 08.02.2024 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу роботи періоди: згідно із трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , періоди роботи згідно довідки № 18-14 від 12.01.2024, періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 24.10.2006 по 16.04.2007, з 16.07.2007 по 26.09.2007, та період з 01.02.2009 по 28.10.2009, період роботи згідно уточнюючих довідок № 15/01-14 від 15.01.2024 та № 16/01-14 від 15.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за віком. Однак рішенням відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Таке рішення позивач вважає протиправним та просить суд скасувати його. З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.11.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 26.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Позиція відповідача 1 щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції, що правомірно було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з врахуванням ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме 31 рік.

Позиція відповідача 2 щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте на підставі та у спосіб передбачений Законом.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

08.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 12 від 15.02.2024, прийнятим за принципом екстериторіальності, розглянуто заяву позивача та відмовлено у призначенні пенсії.

Підставою такої відмови зазначено, що до загального страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки прізвище ОСОБА_2 (рос.) не відповідає даним паспорта - " ОСОБА_3 ";

- періоди роботи в колгоспі КСП, згідно уточнюючих архівних довідок про роботу № 15/01-14 від 15.01.2024 про зарплату № 16/01-14 від 15.01.2024, оскільки зазначено по батькові " ОСОБА_4 ", що не відповідає даним паспорта " ОСОБА_5 ";

- періоди перебування на обліку в центрі зайнятості згідно довідки № 18-14 від 12.01.2024, оскільки неправильно зазначено дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що не відповідає даним паспорта "05.02.1964";

- періоди отримання допомоги по безробіттю, згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 24.10.2006 по 16.04.2007, з 16.07.2007 по 26.09.2007, оскільки має місце перерва, з 01.02.2009 по 28.10.2009, оскільки запис не завірено печаткою;

- 01.07.2000 по 31.07.2002, згідно довідки № 15/01-14 від 15.01.2024, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

З наданої форми РС- право вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 12 років 0 місяців 1 день.

Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії відповідача, та вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії).

Частиною 1 статті 24 вказаного Закону визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом

Так, суд зазначає, що згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 (далі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2, 5, 6 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу. До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання. Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника та у розділі ІV Відомості про роботу вказуються відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис, а в розділі V Трудова участь у громадському господарстві - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних положень трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність.

Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З аналізу рішення про відмову у призначенні пенсії № 12 від 15.02.2024, встановлено, що відповідач 2 не зарахував до страхового стажу позивача періоди його роботи, згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , оскільки прізвище ОСОБА_2 не відповідає даним паспорта - " ОСОБА_3 "; періоди роботи в колгоспі КСП, згідно уточнюючих архівних довідок про роботу № 15/01-14 від 15.01.2024 про зарплату № 16/01-14 від 15.01.2024, оскільки зазначено по батькові " ОСОБА_4 ", що не відповідає даним паспорта " ОСОБА_5 "; періоди перебування на обліку в центрі зайнятості, згідно довідки № 18-14 від 12.01.2024, оскільки неправильно зазначено дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що не відповідає даним паспорта "05.02.1964".

Суд звертає увагу на те, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 щодо даного періоду роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги періоди трудової діяльності згідно із трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 при розрахунку стажу позивача.

Суд також зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Отже, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі й не зарахування періоду роботи до страхового стажу.

Аналогічна за змістом позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17) та від 06.03.2018, 29.03.2019, у справі № справа №548/2056/16-а (№К/9901/44334/18), у справі №754/14898/15-а, яку суд відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховує при ухваленні рішення у даній справі.

Крім того, суд звертає увагу, що архівні довідки № 15/01-14 та № 16/01-14 від 15.01.2024, видані Радивилівським трудовим архівом підписані відповідальною особою, на них проставлена печатка відповідного органу. Також ці довідки містить адресу місцезнаходження установи, яка видала вказану довідку.

Заслуговує на увагу також той факт, що Актом № 1700-1102-1/1662 перевірки достовірності документів про заробітну плату наданих для призначення пенсії підтверджено, що при перевірці достовірності довідки № 15/01-14 та № 16/01-14 і первинних документів по нарахуванню заробітної плати ОСОБА_1 розбіжностей щодо сум заробітної плати не виявлено. Вказано, що з усіх виплат страхові внески до ПФУ утримувалися повністю.

З огляду на наведене, суд вважає що такі довідки відповідають вимогам законодавства, оскільки видані на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці, містять чітко визначений період роботи, за який здійснювалася виплата заробітної плати позивачу, суми заробітної плати, а також містить інформацію щодо місцезнаходження і адресу установи, якою видано таку довідку.

Вказані вище мотиви щодо необхідності врахування періодів роботи стосуються також періоду перебування позивача у центрі зайнятості, згідно із довідки № 18-14 від 12.01.2024, виданої Дубенською філією Рівненського обласного центру зайнятості, оскільки неправильне зазначення дати народження не може бути безумовною підставою для неврахування довідки.

Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

Також, аналізуючи підстави відмови врахування довідок про заробітну плату та обґрунтування, викладені у відзиві, суд зазначає, що посилання відповідача на недоліки в довідках в частині розбіжностей, є таким, що позивач не може їх самостійно усунути, виправити, вплинути на їх зміст чи в інший спосіб довести наявність правдивість довідок про заробітну плату, крім надання трудової книжки та відповідних довідок.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з нормами п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Водночас, матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем своїх повноважень щодо отримання додаткових документів чи допомоги позивачу в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу.

З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком управління зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв Пенсійний орган обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а.

Таким чином, вважаються безпідставними висновки відповідача 2 про неможливість зарахування періоду роботи позивача, згідно із трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , періоду роботи згідно довідки № 18-14 від 12.01.2024, періоду роботи згідно уточнюючих довідок № 15/01-14 від 15.01.2024 та № 16/01-14 від 15.01.2024, через наявні неточності в трудовій книжці та архівних довідках, оскільки певні недоліки щодо заповнення документів не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Що стосується не зарахування до страхового стажу періоду отримання допомоги по безробіттю, згідно трудової книжки НОМЕР_2 , то суду необхідно зазначити таке.

Відповідно до абзацу третього частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Також пунктом "а" ч.3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.

Абзацом 5 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 також передбачено, що період отримання допомоги по безробіттю підтверджується до 01 січня 2010 року на підставі записів у трудовій книжці або відомостей про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб, а починаючи з 01 січня 2010 року - індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 24.10.2006 по 16.04.2007 , з 16.07.2007 по 26.09.2007, з 01.02.2009 по 28.10.2009 отримував допомогу по безробіттю.

Вказані обставини також підтверджуються приєднаною довідкою № 18-14 від 12.01.2024, яка видана Дубенською філією Рівненського обласного центру зайнятості, де вказано, що ОСОБА_1 дійсно перебував на обліку у Радивилівському районному центру зайнятості та отримував допомогу по безробіттю:

- 24.10.2006 (розпочата виплата допомоги по безробіттю) - 16.04.2007 (припинена виплата допомоги по безробіттю);

- 16.07.2007 (розпочата виплата допомоги по безробіттю) - 26.09.2007 (припинена виплата допомоги по безробіттю);

- 01.02.2009 (розпочата виплата допомоги по безробіттю) - 28.10.2009 (припинена виплата допомоги по безробіттю).

Оскільки позивач з 24.10.2006 по 16.04.2007 , з 16.07.2007 по 26.09.2007, з 01.02.2009 по 28.10.2009 підлягав державному соціальному страхуванню, йому виплачувалася допомога по безробіттю та період отримання допомоги по безробіттю до 01 січня 2010 року підтверджується на підставі записів у трудовій книжці НОМЕР_2 , то пенсійний орган допустив протиправну бездіяльність щодо не зарахування цього періоду до страхового стажу позивача. А тому заявлені позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення № 12 від 15.02.2024, прийняте ГУ ПФУ в Полтавській області не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 призначити на виплачувати пенсію за віком, то суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якої дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Полтавській області. А відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області позивачу слід відмовити, оскільки останній не здійснював обчислення стажу позивача та не приймав жодних рішень .

Також позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію за віком з 08.02.2024, як обраний позивачем спосіб захисту свого права, фактично не є належним способом захисту порушеного права, оскільки є передчасною.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення № 12 від 15.02.2024 про відмову у призначенні пенсії, зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавсткій області зарахувати до страхового стажу роботи періоди: згідно із трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , періоди роботи згідно довідки № 18-14 від 12.01.2024, періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 24.10.2006 по 16.04.2007, з 16.07.2007 по 26.09.2007, та період з 01.02.2009 по 28.10.2009, період роботи згідно уточнюючих довідок № 15/01-14 від 15.01.2024 та № 16/01-14 від 15.01.2024 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової позиції суду, викладеної у даному рішенні.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач 1 як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи частково не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 12 від 15.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно із трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , згідно довідки № 18-14 від 12.01.2024, згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 24.10.2006 по 16.04.2007, з 16.07.2007 по 26.09.2007, з 01.02.2009 по 28.10.2009, згідно уточнюючих довідок № 15/01-14 від 15.01.2024 та № 16/01-14 від 15.01.2024, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.02.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової позиції суду, викладеної у даному рішенні.

В задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, - відмовити повністю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області судові витрати на суму 605,60грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34,м. Полтава,Полтавська обл.,36000, ЄДРПОУ/РНОКПП 13967927)

Суддя Д.П. Зозуля