Справа № 520/1465/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кухар Д.М.

09 квітня 2024 р.Справа № 520/1465/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним дії посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України), які полягають у поверненні матеріалів та висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області про призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) у розмірі 180 900.00 грн.;

- зобов`язати МВС України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу відповідно до Закону № 565-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі Порядок № 850) у розмірі 180 900.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що він виконав всі необхідні дії встановленні Порядком № 850, надав всі необхідні документи, та за його заявою ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області було прийнято рішення у вигляді висновку про призначення одноразової грошової допомоги, а відповідач всупереч вимогам чинного законодавства здійснює ухилення від прийняття рішення.

Також, позивач зазначив, що підставою для призначення та виплати одноразової грошової допомоги є встановлення відповідної групи інвалідності та відповідного ступеня втрати працездатності у зв`язку з проходженням служби у ОВС, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів та проходженні МСЕК.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 (справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення МВС України, яке міститься у формі листа № 30100/15-2022 від 07.10.2022. про повернення матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України відповідно до вимог Порядку №850.

Визнано протиправними дії посадових осіб МВС України, які полягають у поверненні матеріалів відносно ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України без затвердження висновку.

МВС України зобов`язано призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Закону № 565-ХІІ та Порядку № 850 у розмірі 180 900.00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватися прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги). Суд зазначив, що повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства та Порядку № 850 не передбачено. В розумінні п. 9 Порядку № 850, лист Департаменту фінансово-облікової політики МВС України про повернення матеріалів на доопрацювання, що міститься в матеріалах справи не є належним рішенням суб`єкта владних повноважень. Спосіб, у який МВС України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням П групи інвалідності, Законом № 565-ХП та Порядком № 850 не передбачені.

Разом з тим, Міністерство внутрішніх справ України фактично досліджувало документи, подані позивачем, і їх було протиправно повернуто, але з підстав, які свідчать, що розгляд фактично відбувся і не визнається саме право позивача на отримання допомоги.

При цьому, суд зазначив, що органом, уповноваженим на прийняття рішення стосовно призначення позивачу спірної грошової допомоги, є саме Міністерство внутрішніх справ, до компетенції якого і входить розгляд документів та прийняття відповідного рішення.

Суд визнав встановленим, що позивачем було надано до відповідача повний пакет документів, необхідний для призначення йому одноразової грошової допомоги.

Доводи відповідача про невідповідність медико-соціальної експертної комісії пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 суд відхилив. Суд зазначив, що надаючи оцінку вказаній обставині, відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та, крім того, пункт 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 не містить тієї вимоги, на яку посилався відповідач з посиланням на вказаний нормативний акт. З огляду на це, висновки відповідача про невідповідність документів, наданих позивачем вимогам Порядку № 850 є необґрунтованими та незаконними.

Отже, не зважаючи на форму вирішення звернення позивача, має місце відмова по суті звернення і позивач потребує ефективного судового захисту.

Суд вказав, що під час судового розгляду передбачених законом підстав для відмови у виплаті допомоги відповідачем не наведено і їх наявність в ході розгляду справи не встановлено. Відповідач не довів наявності у нього можливостей вибору різних видів правомірної поведінки на його розсуд, що б свідчило про дискреційні повноваження з питань, що стосуються предмету спору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, МВС України подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні вимоги адміністративного позову в повному обсязі.

Зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги, що частиною 6 статті 23 Закону № 565-ХП встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до до п. 8, 9 Порядку № 850 МВС України приймає рішення про призначення або відмову у виплаті грошової допомоги і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 6 і 7, органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ.

Аналіз вищевикладених норм права свідчить, що на МВС покладено обов`язок лише у прийнятті відповідного рішення, а не у проведені виплати одноразової грошової допомоги.

При цьому, саме лише подання позивачем передбачених п. 7 Порядку документів, не свідчить про наявність в нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги.

У разі виявлення невідповідності таких документів встановленій формі, а також суперечності чи неповноти наявної в них інформації щодо обставин отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС України будь-якого з рішень, чи то про виплату одноразової грошової допомоги чи про відмову у виплаті такої.

Посилається на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі № 380.2019.002248, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020.

Також зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що питання про прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення останньому спірної грошової допомоги носить дискреційний характер.

Повноваження щодо розгляду заяви позивача про призначення йому спірної грошової допомоги, у даному випадку, є виключною компетенцією МВС і здійснюється нею за наявності необхідного переліку документів, передбачених Порядком № 850 і з урахуванням встановлених ним правил, при цьому за наслідками вирішення цих питань відповідач, в залежності від обставин, може прийняти як рішення про призначення виплати, так і рішення про відмову в здійсненні такої, тобто може обирати з кількох юридично допустимих рішень, відтак суд не повинен і не може втручатись у здійснення цих повноважень шляхом зобов`язання прийняття відповідачем конкретного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом ГУ МВСУ в Харківській області від 22.12.2010 № 193 о/с позивач ОСОБА_1 з 22.12.2010 звільнений в запас ЗС України за ст. 64 п. «Б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 18).

Із Виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії (форма №157-1/о) до довідки серії 12 ААА № 989852 від 21.02.2020 вбачається, що позивачу ОСОБА_1 з 14.02.2020, при первинному огляді, на строк до 01.03.2021 встановлена Ш група інвалідності, причина інвалідності захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в ОВС (а.с. 132).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 у справі № 520/9269/2020, що набрало законної сили 25.11.2020, частково задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 : визнано протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України, яке полягає у поверненні матеріалів відносно ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України без затвердження висновку. Міністерство внутрішніх справ України зобов`язано повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі висновку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області від 10.03.2020 року та прийняти рішення, яке відповідає вимогам п. 9 Порядку № 850.

02.02.2022 ГУ МВСУ в Харківській області на виконання судового рішення у справі № 520/9269/2020 на адресу МВС України скерований висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 565-ХП.

Платіжним дорученням № 2 від 13.07.2022 позивачу ОСОБА_1 виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 315.302 грн (а.с. 40).

Із Виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії (форма №157-1/о) до довідки серії 12 ААА № 326439 від 31.01.2022 вбачається, що позивачу ОСОБА_1 з 12.01.2022, при повторному огляді, на строк до 01.02.2023 встановлена ІІ група інвалідності, причина інвалідності захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в ОВС (а.с. 36).

12.08.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що він отримав П групу інвалідності в період проходження служби (а.с. 44).

31.08.2022 ГУ МВСУ в Харківській області підготував висновок про призначення позивачу ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 565-ХП в розмірі 180 900.00 грн, який затверджений відповідачем не був (а.с. 45).

Листом № 30100/15-2022 від 07.10.2022 Департамент фінансово-облікової політики МВС України повернув до ГУ МВСУ в Харківській області матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги для доопрацювання, зазначаючи про те, що ОСОБА_1 направлення на медико-соціальну експертну комісію в ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» не оформляв та представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, що є прямим порушенням п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі Положення № 1317) ( а.с. 58-59).

Як убачається із виписки з карткового рахунку позивача ОСОБА_1 в АТ ОШАДБАНК» за період з 29.07.2023 30.07.2023 (а.с. 152), - 29.07.2023 на рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти у сумі 180.900.00 грн, деталі транзакції «Безготівкове зарахування коштів … виплата одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 по справі № 520/1465/23.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закон України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію».

Згідно з п. 5 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 (далі Закон № 580-VІІІ) (який набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VІІІ, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-ХІІ, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VІІІ.

До набрання чинності Законом № 580-VІІІ порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами ст. 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850.

Відповідно до ст. 23 Закону № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 3 Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до п. 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Колегія суддів звертає увагу на те, що процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових відносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

Оскільки положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції зберіглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку зі встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками.

Аналогічний підхід застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 10.12.2020 у справі № 696/575/17, від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18, 15.02.2022 у справі № 300/2476/19, від 07.07.2022 у справі № 640/23897/20, від 04.04.2022 у справі №1 20/3220/19-а та від 24.05.2023 у справі № 340/4643/20, від 15.01.2024 по справі № 240/4317/23.

Положеннями п. 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до п. 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно з п. 9 Порядку № 850, Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у п. 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (п. 10). Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п. 11 в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Колегія суддів звертає увагу на висновок Верховного Суду (постанова від 22.10.2020 у справі № 711/1837/18, п. 33-38), - «судова палата звертає увагу на те, що право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових зв`язків, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

До того ж, судова палата звертає увагу на те, що положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, на думку колегії суддів, оскільки положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності».

З огляду на встановлені судом обставини справи, а саме, - з дати первинно встановленої групи інвалідності позивачу ОСОБА_1 (Ш групи, з 14.02.2020) дворічний строк, встановлений положеннями п. 4 Порядку № 850 не сплинув (П група, з 12.01.2022), колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів зауважує, що факт добровільного виконання 23.07.2023 відповідачем судового рішення у справі № 520/1465/23 виключає можливість виконання його в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» або постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

З урахуванням наведеного вище, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування/зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що в контексті положень п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 292, 293, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 19.04.2024 року