Справа № 140/2081/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2081/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач1, ГУ ПФУ у Волинській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач2, ГУ ПФУ у Київській області) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 05.01.2024 №29 про відмову у призначенні з 01.01.2024 пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру»;

зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області призначити пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», починаючи з 01.01.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 04.12.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Київській області зі заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та необхідними документами. Вказана заява разом із доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - ГУ ПФУ в м.Києві).

На думку позивача, за результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в м.Києві дійшов хибного висновку про те, що на дату звернення (04.12.2023) його вислуга років становить лише 24 роки 11 місяців 07 дні, прийнявши незаконне рішення від 06.12.2023 №29 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність на день звернення вислуги років, передбаченої частиною шостою статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Проте з огляду на те, що за розрахунком ГУ ПФУ в м.Києві для необхідної вислуги років йому (станом на 04.12.2023 - день подачі заяви) не вистачило лише 25 днів, позивач зазначає, що вирішив не оскаржувати його в судовому порядку, а звернутися до органів Пенсійного фонду України повторно (після спливу вказаних 25 днів).

Так, продовжуючи працювати в органах прокуратури, маючи вислугу років - 25 років, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів більше 15 років, ОСОБА_1 повторно 01.01.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Київській області зі заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з наданням необхідних документів. Вказана заява разом із доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Волинській області.

На думку позивача, за результатами розгляду заяви відповідач1 дійшов хибного висновку про те, що на дату звернення його вислуга років становить лише 22 роки 9 місяців 16 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 9 років 1 місяць 10 днів, у зв`язку з чим прийняв незаконне рішення від 05.01.2024 №29 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність на день звернення вислуги років, передбаченої частиною шостою статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, у рішенні ГУ ПФУ у Волинській області вказано, що довідка про посадовий оклад не відповідає вимогам, так як датована груднем 2023 року, що не передує місяцю звернення за призначенням пенсії, хоча його заява датована січнем 2024 року.

Позивач вказує, що відповідачем1 невірно розраховано вислугу років, що дає право на пенсію згідно із статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» через не зарахування до вислуги років військової служби, зокрема періоду з 01.09.1998 по 28.07.2003, а також невірно розраховано його стаж роботи на посадах прокурорів, який починаючи з 27.07.2003 є безперервним та становить більше 20 років.

ОСОБА_1 покликається на те, що у періоди з 01.09.1998 по 14.08.2012 та з 26.01.2015 по 10.09.2020 проходив військову службу, зокрема:

- з 01.09.1998 по 27.06.2003 - на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім.Я.Мудрого (4 роки 9 місяців 27 днів);

- з 27.06.2003 по 28.07.2003 - у розпорядженні Генерального прокурора України (після закінчення навчання на військово-юридичному факультеті до призначення на посаду в органах військової прокуратури) (0 років 1 місяць 1 день);

- з 28.07.2003 по 14.08.2012 - в органах військової прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах;

- з 26.01.2015 по 10.09.2020 - на посадах прокурорів військової прокуратури.

Позивач вказує, що зарахуванню до вислуги років підлягає весь період з 01.09.1998 по 01.01.2024 (день подання заяви про призначення пенсії за вислугу років), який складається з:

- з 01.09.1998 по 27.07.2003 - 4 роки 10 місяців 27 днів - період проходження військової служби;

- з 28.07.2003 по 01.01.2024 - 20 років 5 місяців 2 дні - період роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, слідчим, та становить 25 років 3 місяці 29 днів (4 роки 10 місяців 27 днів + 20 років 5 місяці 2 дні).

ОСОБА_1 зазначає, що станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії (01.01.2024) вислуга років, що дає право на пенсію відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» становила більше 25 років, при цьому стаж роботи на посадах прокурорів більше 15 років.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 (а.с.44) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ у Волинській області позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своєї позиції вказала, що з поданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, управлінням встановлено, що стаж за вислугу років позивача становить 22 роки 9 місяців 16 днів, стаж на право «прокурори/слідчий склад» - 9 років 1 місяць 10 днів.

До стажу за вислугу років зараховано: стаж роботи на посадах слідчого, прокурора - 9 років 1 місяць 10 днів, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 29 днів, інші посади на вислугу років прокурорам - 11 років 3 місяці 7 днів.

До заяви за призначенням пенсії позивачем додані довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати (грошового забезпечення) (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону 04.12.2023, вихідний номер яких неможливо ідентифікувати та зазначено оклад на грудень 2023 року, що не передує місяцю звернення за призначенням пенсії. Зазначені довідки від 04.12.2023 про посадовий оклад та заробітну плату додавалися до заяв за призначенням пенсії 04.12.2023 та 01.01.2024.

Таким чином, ГУ ПФУ у Волинській області правомірно та обґрунтовано 05.01.2024 прийнято рішення №29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з невідповідністю довідки про посадовий оклад та відсутністю необхідного стажу за вислугу років, в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів, передбаченого статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», з огляду на що просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює в Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону.

04.12.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

06.12.2023 ГУ ПФУ в м.Києві прийняло рішення №29 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », яким відмовило у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу (25 років) та невідповідністю довідки про посадовий оклад (а.с.10-11).

ОСОБА_1 повторно 01.01.2024 звернувся із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії за вислугу років (а.с.51 зворот).

05.01.2024 ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення №29 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з невідповідністю довідки про посадовий оклад та відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів, передбаченого ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Рішення обґрунтоване тим, що стаж за вислугу складає 22 роки 9 місяців 16 днів; стаж на право «прокурори/слідчий» - 9 років 1 місяць 10 днів. В довідках від 04.12.2023 про посадовий оклад та заробітну плату вихідний номер неможливо ідентифікувати та зазначено оклад на грудень 2023, що не передує місяцю звернення за призначенням пенсії (а.с.12-13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Частиною першою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII) визначено пенсійне забезпечення працівників прокуратури.

Згідно з частиною першою вказаної статті Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Отже, право на пенсію за вислугу років мають прокурори за наявності на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

За правилами частини шостої статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується:

час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною восьмою статті 86 Закону №1697-VII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Відповідно до частини тринадцятої статті 86 Закону №1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Як слідує із спірного рішення, підставою для відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1697-VII слугували наступні обставини:

відсутність необхідної вислуги років - 22 роки 9 місяців 16 днів при встановлених 25;

відсутність необхідного стажу роботи на прокурорських посадах - 9 років 1 місяць 10 днів при встановлених 15;

невідповідність довідки про посадовий оклад.

Щодо тверджень відповідача1 про відсутність у позивача необхідної вислуги років, то суд враховує наступне.

З послужного списку позивача (а.с.30-31) слідує, що в період з 01.09.2008 по 27.06.2003 він проходив військову службу на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії ім.Ярослава Мудрого. З 27.06.2003 був відряджений до Генеральної прокуратури України та з 28.07.2003 по 14.08.2012, з 26.01.2015 по 10.09.2020 проходив військову службу у військовій прокуратурі на посадах слідчого, старшого слідчого, помічника військового прокурора, прокурора відділу, старшого прокурора відділу, старшого помічника військового прокурора, начальника відділу.

Водночас, з трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.14-17) вбачається, що позивач з 01.08.2002 по 27.06.2003 був курсантом військово-юридичного факультету Національної юридичної академії ім.Ярослава Мудрого, з 28.07.2003 по 14.08.2012 проходив службу на прокурорсько-слідчих посадах в органах військової прокуратури, з 15.08.2012 по 26.01.2015 перебував на посаді начальника відділу прокуратури Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (реорганізована у Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону), з 27.01.2015 по 10.09.2020 проходив військову службу у військовій прокуратурі Центрального регіону України на прокурорській посаді, з 11.09.2020 по даний час працює в Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону на посадах прокурора відділу та начальника відділу (остання).

Таким чином, оскільки військова служба зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з статтею 86 Закону №1697-VII, тому станом на день звернення із заявою про призначення пенсії (01.01.2024) вислуга років позивача за період з 01.09.1998 по 01.01.2024 становить більше 25 років, що також підтверджується розрахунком трудового стажу від 04.12.2023 №07/89 вих.23, складеним Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону (а.с.21-24).

Разом з тим, у спірному рішенні відповідач1 не зазначив, який період не був зарахований до вислуги років позивача та з яких причин, лише вказав, що вислуга років останнього становить 22 роки 9 місяців 16 днів. При цьому при розгляді заяви позивача від 04.12.2023 ГУ ПФУ в м.Києві зазначило про наявність у позивача вислуги років станом на зазначену дату 24 роки 11 місяців 7 днів (а.с.10-11), що в свою чергу свідчить про неоднаковий підхід пенсійних управлінь до обрахунку вислуги років.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача1 вказав, що до стажу за вислугу років зараховано половину строку навчання у вищому навчальному закладні денної форми навчання (2 роки 4 місяці 29 днів) відповідно до частини шостої статті 86 Закону №1697-VII.

Однак таке зарахування стажу є необґрунтованим, позаяк рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі №440/11519/23, яке набрало законної сили, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати до вислуги років на військовій службі позивача період його навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім.Ярослава Мудрого з 01.09.1998 по 31.07.2022.

Відповідно до послужного списку ОСОБА_1 (а.с.30-31) увесь період його навчання у вищому навчальному закладі (Національній юридичній академії України ім.Ярослава Мудрого) з 01.09.1998 по 31.07.2002 та з 01.08.2002 по 27.06.2003 віднесено до періоду проходження військової служби, а тому пенсійний орган безпідставно не врахував зазначений період до вислуги років.

З врахуванням того, що матеріалами справи підтверджується наявність у ОСОБА_1 станом на момент звернення за призначенням пенсії необхідної вислуги років 25 років, а відповідачем1 у свою чергу не доведено протилежне, тому в цій частині спірне рішення не відповідає критерію обґрунтованості та є протиправним.

Щодо доводів відповідача про відсутність необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1697-VII (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням пенсії) прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 4-2) перший заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 4-3) заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; 5-1) керівник підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 6) заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6-1) заступник керівника підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 7) прокурор Офісу Генерального прокурора; 7-1) прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 8) керівник обласної прокуратури; 9) перший заступник керівника обласної прокуратури; 10) заступник керівника обласної прокуратури; 11) керівник підрозділу обласної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; 13) прокурор обласної прокуратури; 14) керівник окружної прокуратури; 15) перший заступник керівника окружної прокуратури; 16) заступник керівника окружної прокуратури; 17) керівник підрозділу окружної прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; 19) прокурор окружної прокуратури (у тому числі прокурор - стажист окружної прокуратури).

Частиною другою статті 15 цього Закону передбачено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

На прокурора - стажиста окружної прокуратури поширюються гарантії матеріального, соціального та побутового забезпечення, передбачені законодавством для прокурорів, правила внутрішнього трудового розпорядку, встановлені для прокурорів.

Прокурор - стажист окружної прокуратури здійснює повноваження прокурора з урахуванням особливостей, визначених статтею 33-3 цього Закону.

Отже, період перебування на посадах, наведених у статті 15 Закону №1697-VII, враховується у стаж роботи на посадах прокурорів.

Разом з тим, суд зауважує, що Закон №1697-VII набув чинності 15.07.2015 і до того часу питання зарахування відповідних періодів роботи на посадах прокурорів було врегульоване Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (далі Закон №1789-XII), відповідно до частини першої статті 26 якого під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, третій, п`ятій і сьомій статті 46, статті 46-1, статті 46-2, 46-3, 46-4, частині першій статті 47, статтях 48, 48-1, 49, 50, 50-1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

При цьому частиною першою статті 50-1 Закону №1789-XII передбачено, що право на пенсійне забезпечення за вислугу років мають не тільки прокурори, але і слідчі.

Отже, беручи до уваги вищенаведені норми законодавства про прокуратуру та враховуючи, що стаж позивача на прокурорсько-слідчих посадах в період з 28.07.2003 по 01.01.2024 становить понад 15 років (за розрахунком ГУ ПФУ в м.Києві станом на 04.12.2023 20 років 1 місяць 13 днів (а.с.10-11)), тому відповідач1 дійшов хибного висновку про відсутність необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, з огляду на що спірне рішення в цій частині також є протиправним.

Разом з тим, суд виснуває, що оскільки матеріалами справи підтверджується наявність у позивача вислуги років 25 років, в тому числі на посадах прокурорів більше 15 років, тому останній має право на пенсію відповідно до статті 86 Закону №1697-VII.

Щодо тверджень відповідача у спірному рішенні від 05.01.2024 №29 про невідповідність довідки про посадовий оклад, оскільки неможливо ідентифікувати вихідний номер довідки, оклад зазначений на грудень 2023, що не передує місяцю звернення за призначенням пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 86 Закону №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Як вбачається з довідок Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 04.12.2023 про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) станом на грудень 2023 року та про складові заробітної плати (грошового забезпечення) (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), які долучені пенсійним органом до матеріалів справи (а.с.55-56), суд погоджується з відповідачем1, що на них дійсно не чітко видно номер та дату, однак звертає увагу, що це не є підставою для відмови у призначенні пенсії.

Крім того, безпідставними є посилання відповідача1 у рішенні та відзиві на те, що довідці про складові заробітної плати/грошового забезпечення зазначено оклад на грудень 2023 року, що не передує місяцю звернення за призначенням пенсії, оскільки ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за вислугу років звернувся повторно саме 01.01.2024, тобто у довідці від 04.12.2023 зазначений посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років за місяць, що передував місяцю звернення за призначенням пенсії.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 05.01.2024 №29 винесено необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При вирішенні вказаного спору суд зауважує, що згідно з частиною першою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

При цьому, 30.03.2021 набрала чинності постанова Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» (далі - Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Волинській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити пенсію за вислугу років відповідно статті 86 Закону №1697-VII є саме ГУ ПФУ у Волинській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Натомість, ГУ ПФУ у Київській області не здійснювало розгляд заяви позивача від 01.01.2024, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії від 05.01.2024 №29, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача. Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Київській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання (в разі її призначення).

Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ у Київській області заявлені безпідставно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 05.01.2024 №29, зобов`язання відповідача1 призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону №1697-VII з 01.01.2024.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 21.02.2024 (а.с.9).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про прокуратуру», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 05.01.2024 №29 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 01.01.2024 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

В задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Кравчука, 22В, );

Відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, 10, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій