Справа № 120/2215/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 квітня 2024 р. Справа № 120/2215/24

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

23.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №26 від 28.11.2023 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно п. б ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 23.11.2023 року шляхом зарахування до пільгового стажу наступних періодів роботи: з 26.09.1990 року по 13.09.1995 року, з 18.09.1995 року по 01.04.1998 року, з 16.07.2003 року по 25.05.2004 року, з 01.07.2004 року по 31.10.2006 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 23.11.2023 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення №26 від 28.11.2023 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за Списком № 2 (12 років 6 місяців).

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 28.02.2024 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

14.03.2024 року представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подав до суду відзив на адміністративний позов, у якому вказав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в умовах екстериторіальності розглянуто звернення позивача від 23.11.2023 року про призначення пенсії.

Зазначає, що всебічно розглянувши надані позивачем документи, відповідачем1 винесено рішення № 26 від 28.11.2023 року про відмову в призначені пенсії, у зв?язку з відсутністю необхідного стажу роботи за Списком № 2 (12 років 6 місяців).

Враховуючи наведене, представник відповідача2 просить суд відмовити в задоволенні позову.

10.04.2024 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подала до суду відзив на адміністративний позов, у якому вказала, що не враховано до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи: з 16.07.2003 по 25.05.2004 згідно довідки від 26.04.2019 року № 61, оскільки в довідці не зазначено характер виконуваних робіт та зазначена посада "Електрогазозварник" не відповідає Списку №2 розділу XXXIII п.33 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36. Даною постановою передбачено "електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки"; з 01.07.2004 року по 31.10.2006 року згідно довідки від 11.08.2023 року №74, оскільки за вищевказаний період відсутня атестація робочих місць або дані про те, що атестація, яка затверджена наказом від 01.11.2006 року №56 проведена вперше.

Відповідач1 зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», в зв?язку з відсутністю необхідного стажу роботи за Списком №2 (12 років 6 місяців).

Враховуючи наведене, представник відповідача1 просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.

23.11.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До заяви додав ряд документів, зокрема: ідентифікаційний код, трудову книжку, диплом, військовий квиток, пільгові довідки.

Зазначена заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

28.11.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення № 26 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за Списком № 2 (12 років 6 місяців).

У рішенні вказано, що страховий стаж позивача складає 31 рік 6 місяців 18 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 враховано згідно довідки від 18.03.2019 року № 20 з 05.03.2009 року по 20.05.2011 року (за виключенням періодів перебування без збереження заробітної плати згідно довідки від 18.03.2019 року №21) та згідно довідки від 11.08.2023 року №74 з 01.11.2006 року по 28.01.2009 року, з 25.05.2011 року по 29.03.2012 року, з 02.04.2012 року по 01.09.2015 року та складає 8 років 8 місяців 16 днів, що передбачає зниження пенсійного віку на 3 роки.

Окрім іншого у рішенні вказано, що не враховано до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи:

- з 16.07.2003 року по 25.05.2004 року згідно довідки від 26.04.2019 року №61, оскільки в довідці не зазначено характер виконуваних робіт та зазначена посада "Електрогазозварник" не відповідає Списку №2 розділу XXXIII п.33 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003року № 36. Даною постановою передбачено "електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки";

- з 01.07.2004 року по 31.10.2006 року згідно довідки від 11.08.2023 року №74, оскільки за вищевказаний період відсутня атестація робочих місць або дані про те, що атестація, яка затверджена наказом від 01.11.2006 року №56 проведена вперше.

Позивач вважає вказане рішення відповідача1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України №1058-IV від 09.07.2003 року "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статі 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відтак право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають чоловіки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 16.07.2003 року по 25.05.2004 року, з 01.07.2004 року по 31.10.2006 року.

Разом з тим, позивач просить суд врахувати до його пільгового стажу також інші періоди роботи, а саме: з 26.09.1990 року по 13.09.1995 року, з 18.09.1995 року по 01.04.1998 року, при цьому, суд зауважує, що таким періодам не надано оцінку пенсійним органом та не зазначено у рішенні про їх зарахування чи відмову та підстави таких дій.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що не може підміняти пенсійний орган та надавати оцінку обставинам, які не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення, а має обмежитися оцінкою обставин, які згідно змісту рішення стали підставою для відмови у призначенні пенсії.

До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 16.07.2003 року по 25.05.2004 року, з 01.07.2004 року по 31.10.2006 року, з огляду на те, що в довідці не зазначено характер виконуваних робіт та зазначена посада "Електрогазозварник" не відповідає Списку №2 розділу XXXIII п.33 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003року № 36, а також те, що відсутня атестація робочих місць або дані про те, що атестація, яка затверджена наказом від 01.11.2006 року №56 проведена вперше.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 16.07.2003 року по 25.05.2004 року з підстав, що в довідці не зазначено характер виконуваних робіт та зазначена посада "Електрогазозварник" не відповідає Списку №2 розділу XXXIII п.33 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003року № 36, суд зазначає таке.

За приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі -Порядок № 637).

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Зі змісту записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 20.04.1984 року, виданої на ім`я позивача, вбачається, що з:

- 16.07.2003 року прийнятий на Завод № 45 електрогазозварником 3-го розряду (запис 18);

- 11.05.2004 року присвоєний черговий 4-й розряд (запис 19);

- 25.05.2004 року звільнений з роботи (запис 20);

- 01.07.2004 року прийнятий в ТОВ "Поділля-Залізобетон" електрозварником ручного зварювання 5-го розряду в ремонтно-механічну службу (запис 23);

- 01.06.2006 року переведений електрозварником ручного зварювання 5-го розряду в бітоно-змішувальний вузол (запис 24);

- 01.08.2008 року переведений електрозварником ручного зварювання 5-го розряду в ремонтно-механічну службу (запис 25);

- 28.01.2009 звільнений за власним бажанням (запис 26).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день да право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з розділом XXXIII «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають (позиція 33):

- газозварники;

- електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки;

- електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах;

- електрозварники ручного зварювання.

Так, відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2-54, професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, газозварника та електрозварника, газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 535/103/17, від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17, від 03.02.2021 у справі № 453/1427/16-а, та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

З огляду на вищезазначене, професія електрогазозварника та електрозварника передбачена у всіх Списках № 2.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить записи про відповідні періоди трудового стажу із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, а саме з 16.07.2003 року по 25.05.2004 року, з 01.07.2004 року по 31.10.2006 року та не містять помилок, неточностей, підтирань чи виправлень, а тому не викликають сумнівів.

Крім того, на підтвердження наявності пільгового страхового стажу позивачем надано копію довідки №63/ВК від 26.04.2019 року про те, що позивач працював на 45 експериментально механічному заводі з 16.07.2003 року по 25.05.2004 року.

Отже, професія позивача відповідала чинним на момент його роботи спискам, а тому період роботи з 16.07.2003 року по 25.05.2004 року відповідачем не правомірно не зараховано до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та підлягає зарахуванню.

З приводу посилань відповідача як на підставу для відмови у зарахуванні до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, періодів роботи з 01.07.2004 року по 31.10.2006 року, на відсутність даних щодо проведення та результатів проведення атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. № 442 (далі Порядок № 442) та передбачає, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна ж мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до пункту 6 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць за умовами праці передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць за умовами праці визначено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговими пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відтак, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, зокрема, у зв`язку із зайнятістю на шкідливих умовах праці за Списком №2, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Такими документами можуть бути карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 422 відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що наявність атестації робочого місця, не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, оскільки працівник не несе відповідальності за не проведення атестації керівником підприємства та організації. Визначальною ознакою є факт роботи позивача на посадах із особливо шкідливими і важкими умовами праці, що передбачені в Списку № 2 та характер роботи, які дають підстави для призначення пільгової пенсії.

Крім того, суд враховує, що Верховним Судом у зразковій справі №520/15025/16-а у постанові від 19.02.2020 року викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у підтвердженні періоду його роботи з з 01.07.2004 року по 31.10.2006 року, як такого, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення та підлягає зарахуванню.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №26 від 28.11.2023 року, прийнятим без оцінки всіх періодів роботи та підстав можливості зарахування до пільгового стажу, а тому підлягає скасуванню.

Водночас, позивач за змістом позовних вимог просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати періоди його роботи з 26.09.1990 року по 13.09.1995 року, з 18.09.1995 року по 01.04.1998 року, до пільгового стажу за Списком №2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, з трудової книжки серія НОМЕР_1 від 20.04.1984 року вбачається, що позивач працював з 26.09.1990 року по 13.09.1995 року на посаді слюсаря-ремонтника з обслуговування гальвано-термічної дільниці (записи 2-5); з 18.09.1995 року по 01.04.1998 року на посаді футерувальника (кислототривника) (записи з 6-11).

Суд звертає увагу, що межах оскаржуваного рішення №26 від 28.11.2023 року відповідачем1 не надавалась оцінка та не досліджувався відповідачем вказаний період, відтак, відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати такий період до пільгового стажу.

Тому, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає належним способом відновлення порушеного права зобов`язання органу призначення пенсії повторно розглянути заяву позивача від 23.11.2023 року про призначення пенсії на пільгових умовах та надати оцінку всім періодам роботи позивача за пільговою професією, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Оскільки спір виник у зв`язку із прийняттям відповідачем 1 спірного рішення, тому сплачений при зверненні до суду судовий збір, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №26 від 28.11.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 16.07.2003 року по 25.05.2004 року, з 01.07.2004 року по 31.10.2006 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) судовий збір в розмірі 807,46 грн. (вісімсот сім гривень сорок шість копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, )

Відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович