Справа № 460/27477/23
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2024 року м. Рівне №460/27477/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРТНЕРАГРО"
доРівненської митниці Державної митної служби України
про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» (далі позивач, ТОВ «Партнерагро») звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Рівненської митниці Державної митної служби України (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000115/2 від 10.10.2023;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000781.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням (основний). В процесі провадження своєї господарської діяльності між ТОВ «Партнерагро» та Компанією MAN Truck&Bus UK Limited укладено Контракт № 22/23 від 12.06.2023 на поставку бувших у використанні сідельних тягачів. Позивачем подано до Рівненської митниці Державної митної служби України митну декларацію № 23UA30U0 щодо бувшого у використанні сідельного тягача MAN TGX 26.460, 2019 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 . Митну вартість цього товару заявлено в загальному розмірі 600435,00 грн., з яких 558435,00 грн. ціна товару; 42000,00 грн. витрати на транспортування. Позивачем надано усі належні документи для застосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною контракту. Проте, відповідачем в порушення норм ст. 57 МК України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів контракт та, як наслідок, весь поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості суттєво порушує права позивача. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 04.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19.12.2023 представником відповідача ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову. Поданий відзив на позовну заяву оскаржуваного рішення про коригування митної вартості. Свої заперечення аргументує тим, що з митною декларацією були подані супровідні документи, які не є достатніми для визнання заявленої митної вартості товару за першим методом та містять розбіжності. Зазначає, що на вимогу митниці декларантом не було подано додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, тому митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Відповідач вказує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної, зокрема в постановах від 14.07.2020 у справі № 809/1557/17, від 10.06.2020 у справі № 1.380.2019.004752, від 28.09.2020 у справі №520/2133/19, від 10.04.2020 у справі № 822/2806/15, наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для витребування додаткових документів та у разі їх ненадання коригування митним органом митної вартості. Оскільки декларантом подано документи, які на думку митниці фактично не підтверджують заявлену позивачем вартість товару, рішення про коригування митної вартості прийняте митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

19.12.2023 представник відповідача Федченко О.О. подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 20.12.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з викликом сторін відмовлено.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяви по суті та матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням (основний).

Між ТОВ «Партнерагро» та Компанією MAN Truck&Bus UK Limited укладено Контракт № 22/23 від 12.06.2023 (а.с 21-22). Відповідно до п.1 укладеного Контракту продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити згідно інвойсів товар: бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_2 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_3 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.500, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_4 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_5 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2017 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_6 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2019 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_7 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2019 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_8 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2019 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_9 ; бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2019 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 .

У п.2.1. Контракту № 22/23 від 12.06.2023 зазначено, що вартість діючого Контракту становить 95 000,00 GBP. Ціна на Товар визначена у відповідному інвойсі (та/або проформа інвойс) і встановлюється в GBP (п. 2.2. Контракту № 22/23 від 12.06.2023).

Згідно з п.п. 3.1-3.3 Контракту № 22/23 від 12.06.2023 покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами, на умовах 100% передоплати; оплата здійснюється шляхом банківського переказу на підставі контракту; всі банківські витрати по перерахуванню коштів на користь продавця оплачуються покупцем.

Відповідно до п.4.1. Контракту № 22/23 від 12.06.2023 товар буде поставлений на умовах FCA Rotterdam згідно правил «Інкотермс 2020».

Приймання товару проводиться в місці призначення, шляхом підписання покупцем товаро-супровідних документів (CMR) (п.5.1. Контракту № 22/23 від 12.06.2023).

Укладений Контракт № 22/23 від 12.06.2023 підписано уповноваженими представниками сторін Компанії MAN Truck&Bus UK Limited та ТОВ «Партнерагро».

Придбаний позивачем товар повністю оплачено, на підтвердження чого надано банківські платіжні документи (від 13.06.2023 на суму 12 500,00 GBP, від 15.06.2023 на суму 36 000,00 GBP, від 27.06.2023 на суму 46 500,00 GBP), а всього на суму 95 000,00 GBP (а.с.23-25). Отримувач платежу Компанія MAN Truck&Bus UK Limited, відправник ТОВ «Партнерагро». У призначенні платежу вказано, що оплата здійснена на підставі Контракту № 22/23 від 12.06.2023.

Транспортування придбаного позивачем товару здійснювалося відповідно до умов договору № 4 про надання транспортних послуг від 10.01.2022, укладеного з ФОП ОСОБА_2 (а.с. 35-36).

У попередньому інвойсі № від 09.06.2023 сторонами погоджено поставку бувшого у використанні сідельного тягача ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 та його ціну в розмірі 12 500,00 GBP (а.с. 26).

Також, Компанією MAN Truck&Bus UK Limited сформовано інвойс № від 29.06.2023, який містить відомості щодо імпортованого товару: його ціну 12 500,00 GBP, реєстраційний номер DA19FPD, модель TGX 26.460 6Х2/2 BLS, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_10 , пробіг 760 370 км та дату першої реєстрації 19.03.2019 (а.с. 27-28).

Як перевірено судом, інвойс № від 29.06.2023 містить інформацію про країну походження імпортованого товару Німеччину.

У рахунку-фактурі № 42 від 09.10.2023 вказано, що транспортні послуги по маршруту Rotterdam, Netherlands Україна (с. Антопіль), CMR № від 29.09.2023, становлять: Rotterdam, Netherlands п.п. «Рава-Руська» 42000,00 грн.; п.п. «Рава- Руська» с. Антопіль 3000,00 грн. (а.с. 37).

Товарно-транспортною накладною № від 29.09.2023 підтверджується здійснення перевезення бувшого у використанні сідельного тягача MAN TGX 26.460, 2019 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , відправник Компанія MAN Truck&Bus UK Limited, отримувач ТОВ «Партнерагро», перевізник ФОП ОСОБА_2 (а.с. 34).

З метою митного оформлення товару та вільного його випуску в обіг на території України позивачем до митного органу було подано митну декларацію № 23UA30U0 від 09.10.2023 (а.с. 38-39), відповідно до якої задекларовано бувший у використанні сідельний тягач MAN TGX 26.460, 2019 року виготовлення, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_10 , тип двигуна: дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 12419 м3, колісна формула 6х2, календарний рік виготовлення 2019.

Митну вартість цього товару заявлено в загальному розмірі 600 435,00 грн., з яких 558 435,00 грн. ціна товару; 42 000,00 грн. витрати на транспортування.

Декларантом обрано перший метод визначення митної вартості за ціною договору.

До митної декларації № 23UA30U0 від 09.10.2023 декларантом долучені наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) № від 29.06.2023; автотранспортну накладну № від 29.09.2023; декларацію про походження товару № від 29.09.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 9 від 19.03.2019; банківський платіжний документ від 13.06.2023; банківський платіжний документ від 15.06.2023; банківський платіжний документ від 27.06.2023; рахунок-фактуру про надання послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги № 42 від 09.10.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 22/23 від 12.06.2023; договір про надання послуг митного брокера № 1608 від 04.01.2016; договір (контракт) про перевезення № 4 від 10.01.2022; попередній інвойс № від 09.06.2023; копію митної декларації країни відправлення.

За результатами аналізу поданої митної декларації та доданих до неї документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000115/2 від 10.10.2023 (а.с. 42-43).

В розділі І оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вказано, що митна вартість не може бути визнана за визначеними декларантом рівнями, оскільки: декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов та у строки, зазначені у ч. 2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.; подані до митного оформлення та на вимогу митного органу документи містять неточності: інвойс від 29.06.2023 № не містить інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 12.06.2021 № 22/23, при цьому містить примітку, що цей продаж регулюється Загальними положеннями та умовами контрактів, однак, такий документи до митного оформлення не надано; поданий попередній інвойс від 09.06.2023 № укладений раніше зовнішньоекономічного контракту від 12.06.2023 № 22/23, та містить відомості про строки та умови оплати 09.06.2023 оплачується негайно, при цьому, реквізити попереднього інвойсу містяться в комерційному інвойсі від 29.06.2023 № , однак не кореспондуються за умовами та строками оплати, зазначеними в ньому 29.06.2023 оплачується негайно; також до митного оформлення надано банківські платіжні документи б/н від 13.06.2023, 15.06.2023, 27.06.2023, які за датами та сумами не кореспондуються із умовами комерційного інвойсу від 29.06.2023 № ; відповідно до пункту 2.1 Договору надання транспортних послуг № 4 від 10.01.2022 ціна за перевезення вантажу згідно акту виконаних робіт, разом з тим вказаний документ до митного оформлення декларантом не надано; внаслідок перевірки копії митної декларації країни відправлення встановлено її відсутність в базі даних митних декларацій (www.europe.eu), також у вищезазначеній митній декларації відсутні відомості щодо умов поставки.

У розділі ІІ оскаржуваного рішення вказано, що Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості аналогічного транспортного засобу (за маркою, моделлю, об`ємом двигуна, календарним роком виготовлення, країною відправлення), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 07.09.2023 № 23UA23U0 42 200 євро/од.

Розділ ІІІ містить інформацію про те, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів: 1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки; 3) загальні положення та умови контрактів, на підставі яких здійснено формування інвойсу від 29.06.2023 № щодо продажу оцінюваного транспортного засобу.

Відповідно до розділу IV оскаржуваного рішення митну вартість транспортного засобу визначено на підставі інформації про вартість аналогічного за роком виготовлення та технічними характеристиками транспортного засобу, митне оформлення якого здійснено за МД від 07.09.2023 № 23UA23U0 42 200 євро/од.

Числове значення митної вартості транспортного засобу у валюті рахунку становить 36 512,07 англійських фунтів стерлінгів, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення становить у національній валюті України становить 1 631 169,42 грн.

У зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення у митному оформлення товарів за декларацією № 23UA30U0 від 09.10.2023 відмовлено, про що складено картку відмови № UA204000/2023/000781.

10.10.2023 декларантом подано другу митну декларацію для митного оформлення товару 23UA89U2 (а.с. 46-47). При подачі декларації враховано вимоги рішення про визначення митної вартості товарів № UA204000/2023/000115/2 від 10.10.2023.

У графі 43 декларації зазначено порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався декларантом та порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Коригування митної вартості товару зумовило донарахування позивачу митних платежів на суму 343 275,01 грн., що відображено в графі «Подробиці розрахунків».

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості імпортованих товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК України).

Відповідно до частин восьмої - одинадцятої статті 52 МК України, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК України).

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

(1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

(2) у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Суд констатує, що доказів наявності у поданих до митного оформлення позивачем документах розбіжностей та неточностей відповідач не надав.

Щодо доводів відповідача про те, що інвойс від 29.06.2023 № не містить інформації про реквізити зовнішньоекономічного контракту від 12.06.2023 № 22/23, при цьому містить примітку, що цей продаж регулюється Загальними положеннями та умовами контрактів, однак такий документ до митного оформлення не надано, суд вказує таке.

Рахунок-фактура (інвойс) у міжнародній комерційній практиці документ, який надається продавцем покупцю і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони постачаються покупцю, формальні особливості товару (колір, вагу та ін.), умови поставки та відомості про відправника та отримувача. При цьому, форма вказаного документу не затверджена ані міжнародним законодавством, ані законодавством України.

Судом встановлено, що у Контракті № 22/23 від 12.06.2023 позивач та компанія MAN Truck&Bus UK Limited погодили поставки дев`яти бувших у використанні сідельних тягачів.

У п.2.1. Контракту № 22/23 від 12.06.2023 зазначено, що вартість діючого Контракту становить 95 000,00 GBP. Ціна на Товар визначена у відповідному інвойсі (та/або проформа інвойс) і встановлюється в GBP.

Як перевірено судом, придбаний позивачем товар повністю оплачено, підтвердженням чого є банківські платіжні документи (від 13.06.2023 на суму 12 500,00 GBP, від 15.06.2023 на суму 36 000,00 GBP, від 27.06.2023 на суму 46 500,00 GBP), всього на суму 95 000,00 GBP. У призначенні платежу вказано, що оплата здійснена за Контрактом № 22/23 від 12.06.2023.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання Контракту № 22/23 від 12.06.2023 Компанією MAN Truck&Bus UK Limited сформовано інвойс № від 29.06.2023, який містить відомості щодо імпортованого товару: його ціну 12 500,00 GBP, реєстраційний номер DA19FPD, модель TGX 26.460 6Х2/2 BLS, ідентифікаційний номер VIN: НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_10 , пробіг 760 370 км та дату першої реєстрації 19.06.2019.

Зі змісту поданих до митного оформлення Контракту № 22/23 від 12.06.2023 та інвойсу № від 29.06.2023 вбачається, що ці документи є взаємопов`язаними, підтверджують поставку одного транспортного засобу. Інвойс складено після укладення контракту, тобто на його виконання.

Суд вказує, що поданий до митного оформлення інвойс містить відомості про транспортний засіб, а саме інформацію щодо продавця та покупця, ціну транспортного засобу, модель та номер шасі транспортних засобів, за якими їх можна ідентифікувати, що є аналогічним з інформацією, яка зазначена в Контракті № 22/23 від 12.06.2023.

Наданий до митного оформлення інвойс не містить розбіжностей із усіма іншими поданими до митного оформлення документами, а відсутність у ньому посилання на контракт від № 22/23 від 12.06.2023 не є розбіжністю в розумінні ст.53 Митного кодексу України, яка впливає правильність визначення митної вартості імпортованого товару.

Така позиція суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.06.2019 у справі № 0840/3083/18, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Отже, такі доводи Рівненської митниці є необґрунтованим та безпідставними.

Щодо доводів митного органу про наявність в поданому до митного оформлення інвойсі посилання на Загальні положення та умови контрактів (General Terms and Conditions of Contracts) суд зазначає наступне.

Загальні положення та умови контрактів (General Terms and Conditions of Contracts) розміщені за посиланням http://contracts.man.co.uk, відповідно є у вільному доступі. Загальні положення та умови контрактів врегульовують порядок продажу товарів Компанії MAN Truck&Bus UK Limited невизначеному колу осіб.

Суд приходить до висновку, що зазначений аргумент митного органу не є розбіжністю в поданих документах та не впливає на визначену декларантом митну вартість.

Щодо доводів митного органу про те, що поданий попередній інвойс укладений раніше зовнішньоекономічного контракту № 22/23 від 12.06.2023 та містить відомості про строки та умови оплати 09.06.2023 оплачується негайно, суд вказує таке.

Попередній інвойс існує для узгодження ціни, обсягу поставки тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс. У попередньому інвойсі зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. Ціна послуг, перелік товарів та умови оплати у цьому виді інвойсу не є остаточним, та у подальшому може змінюватись.

Відповідно, в цьому документі сторони вільні на власний розсуд визначати товар, його вартість та умови оплати, які в подальшому дійсно можуть бути узгоджені.

Суд зазначає, що складання попереднього інвойсу до укладення зовнішньоекономічного контракту № 22/23 від 12.06.2023 не впливає не визначену сторонами ціну імпортованого товару.

Попередній інвойс № від 09.06.2023 містить відомості щодо покупця, продавця, ціни та характеристик транспортного засобу, які наведені в Контракті № 22/23 від 12.06.2023 та інвойсі № від 29.06.2023.

Отже, це зауваження відповідача є необґрунтованим.

Аналізуючи доводи відповідача про те, що до митного оформлення надано банківські платіжні документи - б/н від 13.06.2023, 15.06.2023, 27.06.2023, які за датами та сумами не кореспондуються із умовами комерційних інвойсів, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що у Контракті № 22/23 від 12.06.2023 позивач та компанія MAN Truck&Bus UK Limited погодили поставки дев`яти бувших у використанні сідельних тягачів.

Відповідно до п.2.1. Контракту № 22/23 від 12.06.2023 зазначено, що вартість діючого Контракту становить 95 000,00 GBP. Ціна на Товар визначена у відповідному інвойсі (та/або проформа інвойс) і встановлюється в GBP.

Як вбачається з інвойсу № від 29.06.2023 вартість бувшого у використанні сідельного тягача (VIN WMA24XZZ7KM825331) 12 500,00 GBP.

Отже, суд зазначає, що сторонами Контракту № 22/23 від 12.06.2023 визначену ціну кожного бувшого у використанні сідельного тягача (VIN WMA24XZZ7KM825331 12 500,00 GBP).

Згідно з п.3.1. Контракту № 22/23 від 12.06.2023 покупець здійснює оплату вартості окремої поставки товару, обумовленої сторонами, на умовах 100% передоплати. Пунктом 3.2. Контракту № 22/23 від 12.06.2023 перебачено, що оплата здійснюється шляхом банківського переказу на підставі контракту.

Суд констатує, що придбаний позивачем товар оплачено, підтвердженням чого є банківські платіжні документи (від 13.06.2023 на суму 12 500,00 GBP, від 15.06.2023 на суму 36 000,00 GBP, від 27.06.2023 на суму 46 500,00 GBP), а всього на суму 95 000,00 GBP. У призначенні платежу зазначених банківських платіжних документів вказано, що оплата здійснена за Контрактом № 22/23 від 12.06.2023.

Отже, розбіжностей в порядку розрахунку за товар немає та спростовані поданими документами. Наведені доводи митного органу є безпідставними та не могли бути підставою для коригування митної вартості товару.

У постанові від 11.06.2019 по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17.04.2018 по справі № 815/329/17 та від 26.11.2020 по справі № 540/2455/19, які відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом при ухваленні рішення у даній справі.

Таким чином, вказані доводи митного органу не впливають на митну вартість товару.

Щодо доводів митного органу про те, що відповідно до п.2.1 Договору надання транспортних послуг від 10.01.2022 № 4 ціна за перевезення вантажу згідно акту виконаних робіт, разом з тим такий документ до митного оформлення не наданий, суд вказує таке.

Судом встановлено, що транспортування придбаного товару відбувалося відповідно до умов договору № 4 від 10.01.2022, укладеного з ФОП ОСОБА_2 .

У рахунку-фактурі № 42 від 09.10.2023 вказано, що транспортні послуги по маршруту Rotterdam, Netherlands Україна (с. Антопіль), CMR № від 29.09.2023, становлять: Rotterdam, Netherlands п.п. «Рава-Руська» 42000,00 грн.; п.п. «Рава- Руська» с. Антопіль 3000,00 грн.

Згідно п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

У відповідності до приписів щодо заповнення графи 20 декларації митної вартості, встановлених Правилами заповнення декларації митної вартості, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування товарів декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати:

рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).

Наведений перелік документів з огляду на застосовану конструкцію «можуть належати» не є вичерпним та свідчить, що витрати на транспортування товарів можуть бути підтверджені одним чи кількома документами з цього переліку або іншими наявними в декларанта документами.

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд вважає, що наданий контролюючому органу рахунок-фактура є належним та допустимим доказом розміру таких витрат.

Отже, наданими декларантом до митного органу документами підтверджуються транспорті витрати, що виключає будь-які сумніви щодо не підтвердження таких відомостей як складової митної вартості товару.

Щодо доводів митного органу про те, що внаслідок перевірки копії експортної митної декларації від 08.09.2023 № 23GB09X встановлено її відсутність в базі митних декларацій ЄС (www.ec.europa.eu), суд вказує таке.

Суд зазначає, що у декларанта відсутній обов`язок щодо питання реєстрації (оформлення) митної декларації країни походження, відповідно не може відповідати за наявність чи відсутність експортної митної декларації у відкритій базі даних Європейської Комісії з тарифів та митного союзу (https://www.ec.europa.eu/), а також наявності відомостей щодо умов поставки.

Порядок заповнення митних декларацій країн-походження (експортних митних декларацій) врегульований законодавством Європейського Союзу. Проходження товару через митний кордон Євросоюзу за експортними митними деклараціями є підтвердженням належного оформлення та заповнення граф даного документу з точки зору законодавства Європейського Союзу.

В експортній митній декларації від 08.09.2023 № 23GB09X2 наявні відомості щодо придбаного позивачем товару (бувшого у використанні сідельного тягача ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 ), його вартість в розмірі 12 500,00 GBP, дані про продавця та покупця, що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації та поданих позивачем до митного оформлення документах.

Таким чином, є можливість ідентифікувати митну декларацію країни відправлення з партією товару, що оцінюється.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що митна декларація країни відправлення не передбачена частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України, як документ, що підтверджує митну вартість.

Суд приходить до висновку, що зазначена митним органом підстава не впливає на ціну заявленого товару, відповідно не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару.

З огляду на викладене, суд зазначає, що при зверненні до митного органу щодо оформлення товарів позивачем були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товарів. Натомість відповідачем не обґрунтовано наявність сумнівів у заявленій митній вартості товарів.

Положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни товару, вказаної у документах, які самі по собі вже підтверджують митну вартість товару.

Правові висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Суд наголошує, що в ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Тому, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18, яка відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом при ухваленні рішення у даній справі.

На переконання суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, не вказав на документи, зазначені у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні товару, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, всупереч імперативної вимоги закону.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів досліджених судом, відповідач не мав передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України підстав для витребування у позивача додаткових документів.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000115/2 від 10.10.2023 відповідачем зазначено, що цінова інформація щодо вартості аналогічного товару згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби є іншою, ніж зазначена позивачем у митній декларації. Наведене призвело до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів.

Поряд із тим, судом враховано, що текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. У свою чергу, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Такі міркування суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та від 17.01.2022 у справі № 520/2000/19, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Також, Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі № 260/718/19 та від 27.04.2020 у справі № 140/804/19 наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що в ході розгляду справи відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення у спірних правовідносинах. Натомість, доводи позивача обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є таким, що не відповідає встановленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Отже, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5149,14 грн. (а.с. 19).

З огляду на те, що позовну заяву задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці сплачений позивачем судовий збір у розмірі 5149,14 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000115/2 від 10.10.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000781.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерагро» за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці Державної митної служби України судовий збір у розмірі 5149,14 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРТНЕРАГРО" (вул. Київська, буд. 57 Б,с. Антопіль,Рівненський р-н, Рівненська обл.,35371, ЄДРПОУ/РНОКПП 38892443)

Відповідач - Рівненська митниця Державної митної служби України (вул. Соборна, 104,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя У.М. Нор