Справа № 496/7800/23
Суддя: Горяєв І. М.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/7800/23
Провадження № 2-а/496/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Касьяненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕГА № 1222907 від 31.10.2023 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн. та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 31.10.2023 року інспектором відділення поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області Тодоровим Д.С. винесено постанову ЕАГ №1222907 якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а саме 31.10.2023 року Одеська область, Одеський район, с.Нерубайське, вул. Прикордонна, 24 зробила хибний виклик поліції про викладене майно, забувши де залишила свій автомобіль. Вказану постанову позивач вважає неправомірною, у зв`язку із чим, звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач до судового засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи без участі, на позові наполягає та просить його задовольнити (а.с. 42-43).

Відповідач до судового засідання не з`явися, надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого 31.10.2023 о 08 годині 29 хвилин до чергової частини відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_1 стосовно того, що невідомі з гаражу розташованого за адресою: с. Нерубайське Одеського району, Одеської області, вул. Дмитра Вариги, 1Б угнали транспортний засіб Mercedes-Benz ML 350 державний номерний знак НОМЕР_1 . В ході проведення розгляду вказаного повідомлення на адресу мешкання позивача було направлено співробітників відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області. В процесі встановлення фактичних даних, щодо зазначеного виклику, було встановлено, що виклик поліції позивачем стосовно угону транспортного засобу Mercedes-Benz ML 350 державний номерний знак НОМЕР_1 не знайшов свого підтвердження. Позивач самостійно встановив, що транспортний засіб ним було залишено 30.10.2023 біля школи по вул. Педагогічної, 64. Враховуючи зазначене відносно позивача було складено постанову серії ЕГА № 1222907 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП. Зі змісту постанови серії ЕГА № 1222907 від 31.10.2023 вбачається, що підставою для її винесення слугувало те, що ОСОБА_1 31.10.2023 Одеська обл. Біляївський р-н, с. Нерубайське, зробила хибний виклик поліції про викрадене авто, забувши де залишила свій автомобіль. Відповідно до зазначеної постанови до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. Щодо тверджень позивача, що роблячи виклик поліції стосовно угону транспортного засобу Mercedes-Benz ML 350 державний номерний знак НОМЕР_1 він не мав прямого умислу робити хибний виклик оскільки був впевнений в тому, що автомобіль дійсно зник. Однак зазначене твердження позивача не відповідає дійсності, з огляду на те, що не було ніяких перешкод для позивача спочатку перевірити камери відеоспостереження свого будинку та впевнитися в тому що дійсно угону транспортного засобу не було, та таким чином відпала би необхідність робити виклик поліції. На підставі викладеного Головне управління стверджує, що повідомлення позивача про угон транспортного засобу фактично про скоєння тяжкого злочину (ст. 289 КК України) тягне за собою комплекс процедур таких як постановка транспортного засобу до бази «угон» та відповідно оголошення у розшук транспортного засобу. Надалі, позивач у позовній заяві стверджує, що співробітником поліції під час оформлення постанови ЕГА № 1222907 не було надано жодних доказів того що він умисно робив хибний виклик поліції. Спростовуючи дане ствердження, Головне управління наголошує на тому, що основним доказом хибного виклику позивачем є те що повідомлення вже було зареєстровано в журналі єдиного обліку ВП № 2 ОРУП № 2 за № 6826 та до місця пригоди було направлено черговий наряд ВП № 2 ОРУП № 2. Тому позивач не будучи впевненим в угоні його транспортного засобу діяв умисно роблячи дзвінок до чергової частини відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області та роблячи виклик представника поліції. Таким чином матеріали: рапорти, пояснення є належними, допустимими та достатніми доказами щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, на підставі яких відповідач прийняв правомірне та обґрунтоване рішення щодо складання постанови серії ЕГА № 1222907 про накладення адміністративного стягнення в межах санкції ст. 183 КУпАП відносно позивача, у зв`язку із чим відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 17-19).

06.02.2024 року від позивача до суду надійшла заява з письмовими поясненнями на відзиві відповідача (а.с. 41-43).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вище стоячих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Судом встановлено, що постановою ЕГА № 1222907 від 31.10.2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 183 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 грн.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що 31.10.2023 року Одеська область, Одеський район, с.Нерубайське, вул. Прикордонна, 24 зробила хибний виклик до поліції про викладене майно, забувши де залишила свій автомобіль, здійснила завідомо неправдивий виклик поліції.

Крім того, судом досліджено надані матеріали ЄЕ №6826 від 31.10.2023 року.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності (ст. 245 КУпАП).

Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

У відповідності до ст. 222 КУпАП України, розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст.9 КУпАП.

В адміністративному позові позивач заперечив свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

На підставі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП (об`єктивна сторона), що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Згідно досліджених матеріалів та письмових пояснень позивачки вбачається відсутність умислу позивача з приводу здійснення хибного виклику поліції, та впевненість на час здійснення повідомлення, в тому що у позивача зник автомобіль з гаражу будинку.

Крім того, суд приймає до уваги письмові пояснення позивача, що повідомляючи про відсутність автомобілю позивач повідомила, що в даний час переглядає відеозаписи з камер відеоспостереження, після перегляду камер, відразу повідомила до поліції про обставини, тобто із вказаного вбачається, що позивачем не було на меті прямого умислу спрямованого на повідомлення певної інформації спеціальній службі.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано те, що позивач, здійснила зробила хибний виклик поліції про викладене майно, забувши де залишила свій автомобіль, що не відповідало дійсності.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

На підставі п. п. 1, 3 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідачами в порядку ст. 77 КАС України не подано доказів в спростування доводів позивача.

Враховуючи, що відповідачі в судове засідання не прибули, заперечень та будь-яких достовірних доказів на їх підтвердження, в разі їх наявності, суду не надали, а тому, суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши обставини справи та надані позивачем докази, які не були спростовані відповідачами та третьою особою, суд приходить до висновку про те, що інспектором поліції не повно та всебічно були враховані обставини справи та він передчасно прийшов до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 20, 77, 94, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕГА № 1222907 від 31.10.2023 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , рахунок IBAN НОМЕР_3 , МФО банку 305299, рахунок отримувача НОМЕР_4 , за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Горяєв

Повний текст рішення складено 22.04.2024 року, з врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Біляївському районному суду Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам, а також виготовлення повного тексту рішення суду, а також з врахуванням того, що головуючий по справі перебував на навчанні у НШСУ для підтримання кваліфікації суддів місцевих загальних судів з 12.04.2024 року по 19.04.2024 року.