Справа № 600/157/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 р. м. Чернівці справа № 600/157/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у некоректному нарахуванні купленого страхового стажу ОСОБА_1 та у недодаванні купленого страхового стажу ОСОБА_1 до періоду, коли ОСОБА_1 не була працевлаштована;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести повторне коректне нарахування купленого страхового стажу ОСОБА_1 та додати куплений страховий стаж ОСОБА_1 до періоду, коли ОСОБА_1 не була працевлаштована.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскільки їй не вистачило необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком, нею було куплено необхідний стаж, шляхом сплати суми єдиного внеску за необхідний період, а саме за період з 01.2004 року по 07.2004 рік у сумі 10 141,60 грн. Наголошувала, що страховий стаж, який був куплений, доданий до періоду, коли позивач була працевлаштована, а саме 2004 рік. Тоді як куплений страховий стаж може бути доданий лише за ті періоди, коли громадянин не був працевлаштованим чи зареєстрованим фізичною особою - підприємцем.

Посилаючись на положення ст.12 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вказувала, що особи у яких відсутній страховий стаж можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". У зв`язку з цим, на думку позивачки, відповідач безпідставно відмовив їй у проведенні повторного коректного нарахування купленого страхового стажу та у додаванні купленого страхового стажу до періоду, коли вона не була працевлаштована. Відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у коректному зарахуванні страхового стажу та як наслідок у призначенні їй пенсії, на думку позивачки, є протиправною та такою, що порушує її право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому проти задоволення даного позову заперечив. Вказував, що за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про проведення повторного коректного нарахування купленого страхового стажу Головним управлінням надано відповідь листом №7351-7341/М-17/8- 2400/23 від 25.12.2023. Відповідач зазначив, що позивачці 20.10.2023 було здійснено доплату до мінімального розміру страхового внеску за період з січня по липень 2004 року, що відображено в даних персоніфікованого обліку та зараховано до страхового стажу в повному обсязі (попередньо цей період було зараховано для визначення права на призначення пенсії за віком з ознакою п.3.1). Також вказував, що якщо особа не має необхідного страхового стажу, але в її діяльності починаючи з 01.01.2004 є періоди, коли вона працювала неповний робочий час та отримувала заробітну плату у розмірі, меншому мінімального, вона може здійснити доплату до мінімального страхового внеску. Ця норма поширюється також і на фізичних осіб - приватних підприємців спрощеної системи оподаткування, які не мали обов`язку щодо сплати мінімального розміру страхового внеску з урахуванням частини сплаченого єдиного (фіксованого) податків впродовж 2004-2010 років. Доплата здійснюється виключно за місяці, в яких є нарахування зарплати (доходу) та сплата страхових внесків. При цьому, відповідач наголошував, що положення п.3-1 Закону №1058-IV, застосовуються виключно для визначення права на призначення пенсії і не застосовуються при обчисленні страхового стажу.

Крім того, відповідач наголошував, що законодавчо, не передбачено зарахування коштів доплачених до мінімального страхового внеску в рахунок добровільної участі у загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванні. У свою чергу інформував, що в матеріалах електронної пенсійної справи відсутня інформація щодо укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Враховуючи вказане, на думку відповідача, в діях органу Пенсійного фонду України не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.02.2023р. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

За результатом розгляду заяви 09.02.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення за №75 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю правових підстав. У рішенні від 09.02.2023 зазначено, що страховий стаж згідно поданих документів становить - 26 років 25 днів, за наявними документами зараховані всі періоди, необхідний страховий стаж становить - 30 років.

По досягненню 60-річного віку ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою від 08.08.2023р. про призначення пенсії.

За результатами розгляду заяви від 08.08.2023, 15.08.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення за №75 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю правових підстав. У рішенні від 09.02.2023 зазначено, що страховий стаж особи становить 27 років 3 місяці 13 днів, страховий стаж для визначення права на призначення пенсії за віком становить 29 років 6 місяців 18 днів, до страхового стажу враховано всі періоди роботи.

20.10.2023р. Головним управлінням Пенсійного фонду в Чернівецькій області було направлено позивачці повідомлення-розрахунок №29 для здійснення доплати до мінімального розміру страхового стажу, відповідно до якого сума до сплати складає 10141,6грн. Згідно із зазначеним розрахунком з метою зарахування неповних місяців до страхового стажу як повних місяців ОСОБА_1 визначено суму доплати за період з січня 2004 року по липень 2004 року по 1448,80грн (разом 10141,60грн).

Згідно платіжної інструкції ОСОБА_1 сплатила зазначену в розрахунку суму в якості доплати до мінімального страхового внеску.

07.11.2023 ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління із заявою про призначення пенсії.

За результатами розгляду заяви від 07.11.2023, 10.11.2023 Головним управління Пенсійного фонду України в Львівській області прийнято рішення за №75 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю правових підстав. У рішенні від 10.11.2023 зазначено, що страховий стаж особи становить становить 27 років 7 місяців 27 днів. Стаж для визначення права на призначення пенсії згідно п.3.1 Прикінцевих положень Закону України №1058 становить 29 років 6 місяців 25 днів. За розрахунком стажу по періодам, період з 01.01.2004р. по 31.07.2004р. (7 місяців) зараховано до стажу, що визначає право на призначення пенсії.

Листом від 23.11.2023р. відповідач повідомив позивачку про те, що за наслідками розгляду заяви від 07.11.2023, 10.11.2023 Головним управління Пенсійного фонду України в Львівській області прийнято рішення за №75 про відмову в призначенні пенсії. У листі також роз`яснено, що для набуття необхідного страхового стажу, позивачка має право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування відповідно до ст.12 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З питань укладення договору добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування звернутись до ГУДПС у Чернівецькій області.

У листі від 23.12.2023р. на звернення позивачки щодо права на призначення пенсії за віком та обчислення страхового стажу повідомлено, що період з січня 2004 року по липень 2004 року, за який позивачем здійснено доплату до мінімального розміру страхового внеску зараховано до страхового стажу в повному обсязі (попередньо цей період було зараховано для визначення права на призначення пенсії за віком з ознакою п.3.1). Також, з-поміж іншого роз`яснено про право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та порядок його реалізації, а також наголошено, що договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування відрізняється від доплати до мінімального страхового внеску на які має право особа, у разі отримання доходу менше від мінімальної заробітної плати.

Позивачка вважає, що відповідачем некоректно нараховано куплений нею стаж та протиправно не додано куплений стаж до періоду, воли вона не була працевлаштована, у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачено у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 ст.26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (ч.3 ст.24 Закону №1058-IV).

Згідно з п.15-1 глави 15 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду від 19.12.2003 № 21-1 застрахована особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та бажає зарахувати неповний місяць роботи до страхового стажу як повний місяць, подає до органів Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії заяву згідно з додатком 28 цієї Інструкції.

Водночас, згідно із пунктом 3.1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються, зокрема, періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

З матеріалів справи слідує, що при обчисленні стажу за поданими позивачкою документами пенсійним органом встановлено, що у період з 01.01.2004р. по 01.07.2004р., ОСОБА_1 , перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, не мала обов`язку щодо сплати мінімального розміру страхового внеску, у зв`язку з чим попередньо цей період було зараховано для визначення права на призначення пенсії за віком з ознакою п.3.1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Отже, таким шляхом, страховий стаж для визначення права на призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону пенсійним органом обчислено як 29 років 6 місяців 25 днів, із яких 27 років 7 місяців 27 днів - наявним страховий стаж. Однак, у зв`язку з тим, що необхідний стаж згідно з даною нормою та у конкретному випадку становить 30 років - пенсійним органом вирішено, що підстав для призначення пенсії позивачу немає. Суд наголошує, що зазначена норма є фактично механізмом зарахування неповного стажу в якості повного лише з метою визначення права на призначення пенсії, однак не є механізмом обчислення страхового стажу за таким підходом. Іншими словами, якщо б при застосуванні зазначеного п.3.1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV в кінцевому рахунку страховий стаж для визначення права на призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону пенсійний органом обчислено як 30 років, (які є необхідними за Законом), позивач мала б право на призначення пенсії.

Однак, в даному випадку, страховий стаж для визначення права на призначення пенсії становить 29 років 6 місяців 25 днів.

У зв`язку з чим, позивачці на підставі ч.3 ст.24 Закону №1058-IV з метою зарахування неповних місяців до страхового стажу як повних місяців було визначено суму доплати до мінімального розміру страхового внеску за період з січня по липень 2004 року та згодом зараховано до страхового стажу зазначений період в повному обсязі.

Позивач вважає, що пенсійний орган повинен був зарахувати їй період, за який вона здійснила доплату - у період, коли вона не була працевлаштована. На її думку, куплений страховий стаж може бути доданий лише за ті періоди, коли громадянин не був працевлаштований чи зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

Однак, такі міркування, на думку суду, є хибними, оскільки позивач помилково вважає, що добровільна участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування шляхом укладення договору про добровільну сплату страхових внесків (купівля стажу) і доплата до суми страхових внесків з метою зарахування неповного місяця роботи до страхового стажу як повного, на підставі ч.3 ст.24 Закону №1058-IV - є тотожними поняттями.

Відповідно до ст.12 Закону №1058-IV особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Договір про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування укладається особою, яку ідентифіковано шляхом використання кваліфікованого електронного підпису, електронної системи ідентифікації "Bank ID" чи іншого засобу ідентифікації особи, який дає можливість однозначно ідентифікувати заявника, в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг, у тому числі з використанням мобільного додатку Порталу Дія, або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду шляхом приєднання до типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Типовий договір та порядок його укладення затверджуються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, і передбачають таке:

- для укладення договору особа, яка має намір укласти договір, повідомляє відомості про себе та про особу, на користь якої сплачуватимуться страхові внески (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), підтверджує свою відповідність або відповідність особи, на користь якої сплачуватимуться страхові внески, вимогам частини дев`ятої статті 12 Закону, про ознайомлення та згоду з умовами договору;

- самостійне визначення особою, яка укладає договір, розміру страхових внесків, періодичності і строків їх сплати;

- суми сплачених страхових внесків зараховуються за місяць, у якому кошти надійшли на рахунок Пенсійного фонду, а в разі якщо з урахуванням фактично сплаченого за особу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідний місяць обчислена відповідно до частини четвертої статті 40 Закону сума заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески, перевищуватиме максимальну величину заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, відповідна частина коштів зараховується в рахунок наступного місяця;

- інформація про сплату страхових внесків до системи персоніфікованого обліку вноситься Пенсійним фондом автоматично за фактом зарахування коштів, про що формується повідомлення в особистий кабінет застрахованої особи на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Механізм укладення типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначений Порядком укладення типового договору про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 01 лютого 2023 року № 6-1.

При цьому, в матеріалах справи немає жодних доказів, які б свідчили про те, що позивачем укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Самою ж позивачкою у позові зазначено, що на підтвердження того, що нею було куплено необхідний страховий стаж до позовної заяви додаються копія листа ГУПФУ в Чернівецькій області (Фінансово-економічне управління) №2400-0501-8/43691 від 20.10.2023р., Повідомлення-розрахунок від 20.10.2023 р. №29 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, копія платіжної інструкції від 27.10.2023р. №0.0..1.

Натомість, зазначені докази стосуються та підтверджують доплату до мінімального розміру страхового внеску за період з січня по липень 2004 року, який пенсійним органом зараховано до страхового стажу в повному обсязі.

Підсумовуючи викладене вище, перевіривши дії відповідача на предмет відповідності критеріям, визначеним ст.2 КАС України, суд вважає, що останній діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність своїх дій.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (пл. Центральна, 3, м. Чернівці Чернівецький район Чернівецька область, 58002; )

Суддя В.О. Кушнір