Справа № 260/3961/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/3961/23 пров. № А/857/2790/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року, ухвалене суддею Плехановою З.Б.. у м. Ужгороді, о 11 год 58 хв. у справі № 260/3961/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд стягнути з Ужгородської міської ради середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у справі № 260/192/21 про поновлення на роботі за період з 09.06.2021 року по 13.03.2023 року, з урахуванням сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

22 грудня 2023 року Закарпатський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду, на підставі якого позивач поновлений на роботі і яким стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, скасоване Верховним Судом, а тому немає підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити посилаючись на принцип обов`язковості судових рішень.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 28.09.2020 року, на підставі розпорядження Ужгородського міського голови № 148-р «Про звільнення ОСОБА_1 », позивач звільнений з посади першого заступника міського голови, у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 року у справі № 260/192/21 визнано протиправним та скасовано розпорядження Ужгородського міського голови № 148-р від 28.09.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади першого заступника міського голови, у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників. Поновлено ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради з 29.09.2020 року. Рішення набрало законної сили 23.09.21 року.

На підставі рішення ХІІІ сесії VІІІ скликання Ужгородської міської ради від 29.11.2021 року № 532 «Про виконання рішення суду» позивач з 29.09.2020 року поновлений на посаді першого заступника міського голови та включений, в порядку ч. 3 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до складу виконавчого комітету Ужгородської міської ради VІІ скликання (за посадою).

На підставі рішення ХІІІ сесії VІІІ скликання Ужгородської міської ради від 29.11.2021 року № 533 «Про звільнення ОСОБА_1 », позивач з 08.12.2020 року звільнений з посади першого заступника міського голови, у зв`язку з формуванням нового складу виконавчого комітету Ужгородської міської ради VІІІ скликання.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі 260/8142/21 визнано протиправним та скасовано рішення ХІІІ сесії VІІІ скликання Ужгородської міської ради № 532 від 29 листопада 2021 року «Про виконання рішення суду» в частині включення ОСОБА_1 до складу виконавчого комітету Ужгородської міської ради VІІ скликання (за посадою). Визнано протиправним та скасовано рішення ХІІІ сесії VІІІ скликання Ужгородської міської ради № 533 від 29 листопада 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради, з 8 грудня 2020 року. Стягнуто із Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 червня 2021 року по 08 червня 2022 року, в розмірі 455191,92 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 38389,70 грн. підлягало до негайного виконання.

20 грудня 2022 року Восьмий апеляційний адміністративний суд у справі № 260/8142/21 прийняв постанову, якою рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі № 260/8142/21 скасував, позов задовольнив частково, визнав протиправним та скасував Рішення ХІІІ сесії VІІІ скликання Ужгородської міської ради № 533 від 29 листопада 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

13 березня 2023 року Верховний Суд за наслідками розгляду касаційної скарги Ужгородської міської ради скасував рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 260/192/21.

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишив без розгляду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Апеляційний суд встановив, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 року у справі № 260/192/21 про поновлення позивача на посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради відповідач виконав 29.11.2021 року.

Того ж дня, після поновлення на посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради, позивач звільнений з посади звільнений з посади першого заступника міського голови з 08.12.2020 року, на підставі рішення ХІІІ сесії VІІІ скликання Ужгородської міської ради від 29.11.2021 року № 533 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі 260/8142/21, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення ХІІІ сесії VІІІ скликання Ужгородської міської ради № 533 від 29 листопада 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради, з 8 грудня 2020 року.

На виконання цього рішення суду, позивач поновлений на посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради, згідно із розпорядженням міського голови від 21.06.2022 року № 317.

20 грудня 2022 року Восьмий апеляційний адміністративний суд у справі № 260/8142/21 прийняв постанову, якою рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 червня 2022 року у справі № 260/8142/21 скасував, позов задовольнив частково, визнав протиправним та скасував Рішення ХІІІ сесії VІІІ скликання Ужгородської міської ради № 533 від 29 листопада 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

А 13 березня 2023 Верховний Суд прийняв постанову, якою скасував рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі № 260/192/21 про визнання протиправним та скасованння розпорядження Ужгородського міського голови № 148-р від 28.09.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади першого заступника міського голови, у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників і поновлення ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради з 29.09.2020 року.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що позивач пропустив місячний строк на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Передбачена цією статтею відповідальність настає у випадку наявності судового рішення про поновлення на роботі, яке не виконане у строк передбачений пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України, тобто негайно.

Водночас, апеляційний суд встановив, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 року у справі № 260/192/21 про поновлення позивача на посаді, станом на час звернення з позовом, скасоване Верховним Судом.

Отже, апеляційний суд вважає, що судового рішення про поновлення позивача на посаді не має, а тому немає підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання відповідного рішення суду.

При цьому, мотиви суду першої інстанції про те, що позивач не звертався в суд в порядку ст. 383 КАС України, для вирішення цього спору значення не мають.

Крім того, суд першої інстанції, при прийнятті постанови, виходив з мотивів, які наведені в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у справі № 260/8142/21, вважаючи, що висновки суду у цій справі мають преюдиційне значення для вирішення справи, що розглядається.

Однак, як встановив апеляційний суд, у рішеннях судів у попередніх справах оцінювалась законність рішення суб`єкта владних повноважень про звільнення позивача з роботи.

У той же час, обставини, що стосуються затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 року у справі № 260/192/21 про поновленні позивача на посаді, в межах розгляду справи № 260/192/21 не досліджувались.

Таким чином, на переконання апеляційного суду суд першої інстанції безпідставно вважав, що рішення у справі № 260/192/21 має преюдиційне значення для розгляду вказаної справи.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зробив вірний висновок по суті спору, однак виходив з помилкових мотивів відмови в задоволенні позову.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції виходив з помилкових мотивів при ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову, тому рішення суду необхідно змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року в справі № 260/3961/23 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення відмовити з мотивів, які наведені в цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статтею 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 19.04.2024 року