Справа № 380/24955/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 рокусправа № 380/24955/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за віком згідно частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020,2021,2022 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 17.07.2023 на умовах та порядку, передбаченому частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії 2020, 2021, 2022 роки (12236,71 грн.). Виплатити різницю у розмірі пенсійних виплат з 17.07.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу, відповідно до його заяви від 27.01.2015 року відповідачем з 27.01.2015 року було призначено пенсію за вислугу років як працівнику сфери охорони здоров`я відповідно до ст. 52, п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991. У зв`язку з досягненням 15.07.2023 року пенсійного віку, позивач 17.07.2023 року звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком. Працівником відповідача було підготовлено та надано для підпису позивачу заяву за призначенням/перерахунком пенсії від 17.07.2023 року. Вважаючи, що відповідач неправомірно провів позивачу перерахунок пенсії у зв`язку з переходом з виду на вид замість призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 15.09.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії, у якій, з тієї підстави, що йому раніше не призначався жоден вид пенсії, визначений Законом-1058, просив відповідача перерахувати його пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020 - 2022 роки, з дати виникнення права на пенсію за віком - з 17.07.2023 року, а також виплатити різницю у розмірі пенсійних виплат з 17.07.2023 року, проте отримав відмову. Вважає, що питання щодо нарахування та виплати пенсії за вислугою років, яка була призначена позивачу з 27.01.2015, не входить до правового регулювання Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а визначається виключно Законом України «Про пенсійне забезпечення» і є спеціальним видом пенсії для конкретно визначеного кола осіб. Таким чином, звернувшись до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком, позивач використав право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону № 1058 вперше. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.10.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 07.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що з 27.01.2015, призначено пенсію за вислугу, як працівнику охорони здоров`я, відповідно до п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній станом на день призначення пенсії) з урахуванням віку та наявного трудового стажу, передбачених п. «е» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». За результатами розгляду заяви позивача від 17.07.2023 про переведення на пенсію за віком, з 17.07.2023 його переведено на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058. Вказує, що пенсія за вислугу років призначається за наявності віку та стажу, які передбачені Законом № 1788, а розмір пенсії призначається , згідно Закону № 1058. При переведенні позивача з пенсії за вислугу, років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 застосовано показник середньої заробітної плат (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2014, 2015 та 2016 (3764,40 гри.), збільшений в коефіцієнт 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197, що становить 7 405,03 грн. Акцентує увагу на те, що пенсія за вислугу років призначалася позивачу урахуванням віку та стажу, які передбачені Законом № 1788, однак розмір пенсії позивача обчислено згідно з нормами Закону № 1058. Тому, при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 мова йде не про первинне призначення пенсії, а саме про її перерахунок. Враховуючи, що у даному випадку має місце не первинне призначення пенсії в розумінні ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, а переведення з одного виду пенсії на інший, правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 роки відсутні. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 27.01.2015 отримував пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII як працівнику сфери охорони здоров`я. На підставі заяви позивача від 17.07.2023, рішенням відповідача №08 від 19.07.2023 його було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

21.07.2023 позивач звернувся до відповідача із зверненням щодо правильності обчислення пенсії за віком з 17.07.2023.

Листом від 27.07.2023 №19995-20995/О-52/8-1300/23 відповідач повідомив, що розмір пенсії визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058, водночас страховий стаж та коефіцієнт страхового стажу обчислюється з урахуванням положень статей 24 та 25 цього Закону. Згідно зі статтею 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Позивачу з 27.01.2015 призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». За результатами розгляду поданої позивачем від 17.07.2023 заяви про переведення на пенсію за віком позивача з 17.07.2023 переведено на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 з урахуванням документів про страховий стаж та заробітну плату, що знаходяться в пенсійній справі. Після проведеного перерахунку розмір пенсії за віком обчислено з урахуванням страхового стажу 49 років 10 місяців 18 днів (коефіцієнт страхового стажу - 0,49833, понаднормовий стаж, понад 35 років, - 14 років) та заробітної плати врахованої за період з 01.11.1991 по 31.10.1996 та з 01.07.2000 по 31.01.2015 (коефіцієнт заробітку - 2,73846). Відповідач вказав, що відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 45 Закону № 1058 для обчислення пенсії за віком застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався під час попереднього перерахунку пенсії за вислугу років, в розмірі 7405,03 грн. Середньомісячний заробіток позивача становить 20278,38 грн. (7405,03 грн. х 2,73846). Пенсійна виплата позивача з 17.07.2023 становить 10235,22 грн., в тому числі: 10105,33 грн. - розмір пенсії за віком (20278,38 грн. - середньомісячний заробіток х 0,49833 - коефіцієнт страхового стажу); 293,02 грн. - доплата за понаднормовий стаж, за 14 років (2093,00 грн. х 14 %); 163,13 грн. - обмеження в індексації з 01.03.2023. Додатково відповідач поінформував, що нормами чинного законодавства не передбачено застосування середньої заробітної плати в Україні визначеної частиною другою статті 40 Закону № 1058 (за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком) при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

15.09.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії, у якій, з тієї підстави, що йому раніше не призначався жоден вил пенсії визначений Законом-1058, просив відповідача перерахувати його пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2020 - 2022 роки, з дати виникнення права на пенсію за віком - з 17.07.2023 року, а також виплатити різницю у розмірі пенсійних виплат з 17.07.2023 року.

Листом від 29.07.2023 №25848-27176/О-52/8-1300/23 відповідач повідомив позивача про те, що його заяву розглянуто відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96 «Про звернення громадян». Вказав, що детальне роз`яснення про порядок та умови переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з посиланням на чинні нормативні документи позивачу надано листом ГУ ПФУ у Львівській області від 27.07.2023 № 19995-20995/0-52/8-1300/23. Звернув увагу, що відповідно до статті 8 Закону 393 не розглядаються повторні звернення від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Не погоджуючись із такими діями відповідача і вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд керувався таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором що передбачено ч. 1 ст.10 статті 9 Закону №1058-ІV.

Як зазначалось, позивачу з 27.01.2015 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Виходячи з аналізу норм Закону №1058-ІV, виплата пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», не входить до правового регулювання цього Закону, а регулюється виключно Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною 2 статті 40 Закону №1058-IV установлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Положеннями частини 3 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, враховуючи, що позивачеві було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є призначенням вперше.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.

Відтак, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, тобто показник середньої заробітної плати мав враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи даний спір, суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 03.10.2018 у справі № 428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалася пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону № 1058-ІV як вперше призначена.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17 (провадження № К/9901/43912/18) та від 18.01.2019 у справі № 577/5237/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21869/18), від 10 квітня 2019 року у справі № 211/1898/17 та від 10 липня 2018 року у справі №520/6808/17.

У даному випадку пенсія за віком на підставі Закону №1058-ІV буде вважатися такою, що призначена позивачу вперше, оскільки до призначення цієї пенсії позивач отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком позивачу відповідно до Закону України від 09.03.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, за 2020 - 2022 роки та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, за 2020 - 2022 роки, з 27.09.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати позивачу пенсію, суд зазначає, що така не підлягає до задоволення, оскільки заявлена на майбутнє. Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Отже, суд зазначає, що судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

Позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити виплату різниці у розмірі пенсійних виплат охоплюється зобов`язанням відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд висновує, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. до матеріалів справи надано договір №2/260923Ч від 26.09.2023 року про надання правової допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Серії АС №1071061 від 18.10.2023 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №843 від 28.12.2023 на суму 8000,00 грн., звіт до акту здачі-приймання робіт (надання послуг), платіжну інструкцію №230765659 від 26.09.2023 щодо сплати позивачем вартості наданої правової допомоги на суму 8000,00 грн.

Суд звертає увагу, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд висновує, що визначення вартості послуг адвоката у сумі 2000,00 грн. є обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань, оскільки саме протиправні дії відповідача слугували зверненню позивача до суду з цим позовом.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України від 09.03.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, за 2020 - 2022 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, за 2020 - 2022 роки, з 27.09.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 23.04.2024 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович