Справа № 420/238/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/238/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 02.01.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивачка просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 06.12.2023 № 11 про відмову ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», починаючи з 01.12.2023, зарахувавши період роботи в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську з 02.10.1995 по 06.07.2001 та в Лисичанській міській раді з 28.12.2007 по 10.10.2014 - до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

05 січня 2024 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Після звільнення з посади державного службовця, а саме 01.12.2023 р. позивач звернулась до управління із заявою про перехід з пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та прийнято Рішення від 06.12.2023 № 11 яким відмовлено у переході з пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Свою відмову Головне управління обґрунтувало тим, що за наданими документами станом на 01.05.2016 стаж на посадах, віднесених до категорії державних службовців складає 5 місяців 20 днів. Рішення є протиправним та таким, що грубо порушує права позивачки оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_1 стаж державної служби складає понад 20 років, а саме: з 02.10.1995 по 06.07.2001 - Державна податкова інспекція у м. Лисичанську (5 років 9 місяців); з 28.12.2007 по 10.10.2014 фінансове управління Лисичанської міської ради (6 років 9 місяців); з 12.12.2015 по 30.11.2023 - головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (7 років 11 місяців). Стаж державної служби на день звільнення складає понад 20 років. Для призначення пенсії у відповідності ст. 37 Закону України «Про державну службу» після 01 травня 2016 року, слід дотриматись певних вимог, зокрема мати відповідний вік та стаж роботи на посадах віднесених до посад державної служби. Станом на 01.05.2016 року позивач мала стаж не менше як 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

12 січня 2024 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за вхід. №ЕС/1738/24 надійшов відзив на адміністративний позов де зазначено, що Головне управління вважає позов ОСОБА_1 не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 звернулась із заявою про перерахунок пенсії № 7360 від 01.12.2023, а саме про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, який опрацьовував заяву за принципом екстериторіальності, було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком згідно статті 26 Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно Закону № 889. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посаду відповідного рангу державного службовця. Посади працiвникiв податкової iнспекцiї даною статтею непередбачені. Порядок обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України вiд 03.05.1994 року № 283 втратили чинність. Оскільки, посадовим особам податкової iнспекцiї згiдно до статті 343 Податкового кодексу України присвоюються спецiальнi звання i вiдповiдно цi посади не належать до посад, вiднесених до категорiї посад державних службовцiв, визначених статтею 25 Закону № 3723 перiод роботи гр. ОСОБА_1 в державнiй податковiй iнспекцiї з 02.10.1995 по 06.07.2001 не зараховуються до стажу роботи державної служби. Відповідно до наданих документів гр. ОСОБА_1 в період роботи з 28.12.2007 по 10.10.2014 перебувала на посаді в органах місцевого самоврядування. Відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону № 1058. Стаж на посадах, віднесених до категорій державної служби гр. ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 складає 5 місяців 20 днів, підстави для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 - відсутні. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 06.12.2023 № 11 про відмову в переведенні з пенсії за віком згідно статті 26 Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно Закону № 889 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

17.01.2024 до суду за вх. № 2355/24 надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому представник відповідача зазначає, що Головне управління не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не приймало участі у розгляду заяви ОСОБА_1 і відповідно не виносило жодних рішень з цього приводу. До Головного управління було надано лише заяву від 01.12.2023, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Розглянувши звернення позивача та надані документи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ухвалено Рішення № 11 від 06.12.2023, яким позивачу в переведенні з пенсії за віком відповідно Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відмовлено, оскільки станом на 01.05.2016 стаж позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців складає 05 місяців 20 днів. Позивачці відмовлено в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки ОСОБА_1 не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №11 від 06.12.2023 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» прийняте з дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивами на позов, документами пенсійної справи позивача дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

З 17.06.2019 року позивачці призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж становить 41 рік 11 місяців 24 дні, що підтверджено перерахунком пенсії ОСОБА_1 від 16.09.2019 року.

Згідно наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1114-О від 21.11.2023 року ОСОБА_2 30 листопада 2023 року звільнена з посади спеціаліста відділу кадрового адміністрування та організаційного розвитку управління по роботі з персоналом у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 48).

01.12.2023 року позивачка подала заяву з документами (згідно розписки) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перехід на інший вид пенсії (згідно Закону України «Про державну службу»).

Заява ОСОБА_1 від 01.12.2013 року про перехід на інший вид пенсії за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та 06.12.2023 року прийнято рішення №11 про відмову в перерахунку перехід з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (а.с.49).

В рішенні №11 з посиланням на ст. 37 Закону України «Про державну службу» зазначено, що під час розгляду наданих заявником документів, а саме трудової книжки НОМЕР_2 від 02.09.1982, встановлено, що період роботи з 12.11.2015 по 01.05.2016 належить до категорій посад державних службовців. Таким чином, станом на 01.05.2016 стаж на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців складає 5 місяців 20 днів.

Вважаючи рішення відповідача №11 від 06.12.2023 року протиправним, позивачка звернулася з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст. 46 Конституції України зазначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII), де в ст. 90 зазначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Приписами п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, підставою для відмови у переведенні позивачки на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» як зазначено в рішенні відповідача є відсутність стажу державної служби передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ.

З дослідженої судом трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 від 02.02.1982 року судом встановлено, що позивачка в період:

- з 02.10.1995 по 25.11.1996 працювала в Державній податковій інспекції по місту Лисичанськ на посаді головного податкового ревізора-інспектора відділу по контролю ЕРРО (03.10.1995 року позивачка прийняла присягу державного службовця) та 11.10.1995 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 05.10.1992 позивачці присвоєно персональне звання «інспектор податкової служби І рангу»;

- з 26.11.1996 по 06.07.2001 працювала в Державній податковій адміністрації в м. Лисичанськ на посаді головного податкового ревізора-інспектора відділу по контрою ЕРРО та готівковими коштами та з 14.04.1998 року на посаді старшого податкового ревізора інспектора відділу оперативного контролю та з 01.10.2018 року на посаді старшого податкового ревізора-інспектора Управління документальних перевірок юридичних осіб;

- з 28.12.2007 по 10.10.2014 працювала в Лисичанській міській раді на посаді головного спеціаліста відділу фінансів і економічного аналізу з присвоєнням 12 рангу посадової особи місцевого самоврядування та з 28.12.2007 прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування; з 01.01.2010 року присвоєнням 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування;

- з 12.11.2015 по 30.11.2023 працювала в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області на посадах головного спеціаліста відділу контрольно перевірочної роботи (VІІ категорія посад державних службовців); з 04.05.2016 присвоєно 9 ранг державного службовця (категорія «В» посад державних службовців); з 18.01.2017 переведена на посаду головного спеціаліста сектору персоналу та організаційно-інформаційної роботи; з 31.03.2017 звільнена з посади за переводом до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі; з 03.04.2017 призначена на посаду головного спеціаліста сектору по роботі з персоналом (категорія «В» посад державної служби); з 17.07.2017 призначена на посаду завідувача сектору по роботі з персоналом (категорія «Б» посад державної служби) та присвоєно 6 ранг державного службовця; з 20.06.2019 звільнена із займаної посади за переведенням до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та з 21.06.2019 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу проходження державної служби управління по роботі з персоналом; з 19.11.2020 переведена на посаду головного спеціаліста відділу кадрового адміністрування організаційного розвитку управління по роботі з персоналом (а.с. 15-37).

Отже позивачці не зараховано до стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців період роботи: в Державній податковій інспекції по місту Лисичанськ, в Державній податковій адміністрації в м. Лисичанськ, в Лисичанській міській раді.

З вище зазначеного вбачається, що відповідач станом на 01.05.2016 (дата набуття чинності Закону України «Про державну службу») не врахував ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи: з 02.10.1995 по 06.07.2001 - 5 років 9 місяців (в податковій інспекції у м. Лисичанську); та з 28.12.2007 по 10.10.2014 - 6 років 9 місяців (в Лисичанській міській раді).

Положеннями п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до п.1.1 ПК України державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена Податковим кодексом і іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів.

Згідно зі ст 41.1 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні орган.

Відповідно до норм, закріплених у Податковому кодексі України - посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

В ст. 1 Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

При прийнятті рішення, суд враховує, що Верховний Суд України сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13 зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Зважаючи на те, що цей висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, сформульований за результатами розгляду справи, фактичні обставини в якій є подібними до обставин, встановлених у справі, що розглядається, спір також стосується зарахування до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, суд приходить до висновку, що з урахуванням також Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах повинен бути зарахований до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічний підхід застосування наведених норм права висловлений Верховним Судом, у постанові від 18 березня 2021 року по справі № 500/5183/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до стажу державної служби перебування позивачки на посаді в органах податкової служби, який безпідставно не враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області в рішенні від 06.12.2023 № 11 під час вирішення питання про переведення позивачки на інший вид пенсійного забезпечення.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивачки на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців повинні бути зараховані періоди роботи державного службовця: з 02.10.1995 по 06.07.2001 на посадах в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську.

Механізм обчислення стажу державної служби визначений в Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229 (далі Порядок № 229).

В п. 4 Порядку № 229 вказано, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу». До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII зазначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001 в органах місцевого самоврядування встановлюється, серед інших, п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачі стверджують, що у позивача відсутній необхідний стаж державної служби, оскільки до стажу не зараховуються періоди роботи на посадах у органах місцевого самоврядування.

У той же час, як вже зазначалось, ст. 14 Закону № 2493 посада, на якій працювала позивачка - спеціаліст відділу, була віднесені до п`ятої категорії посад у органах місцевого самоврядування, отже відповідний період роботи зараховується і до стажу державної служби. Крім того, позивачці присвоювались 12 і 11 ранги посадової особи місцевого самоврядування та прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування, що вбачається з записів в трудовій книжці.

Зважаючи на вище викладене суд дійшов висновку, що період роботи ОСОБА_1 на посаді спеціаліста у фінансовому управлінні Лисичанської міської ради (з 28.12.2007 по 10.10.2014) у органах місцевого самоврядування повинен зараховуватись до стажу державної служби. Відповідачі зазначене належними доказами не спростували і протилежне суду не довели.

Отже, станом на 01.05.2016 року стаж державної служби позивачки становив 13 років 0 місяців 8 днів.

Відтак, оскільки позивач має стаж на посаді державної служби станом на 01.05.2016 року понад 13 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивачка має право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу», а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

З врахуванням встановленого періоду стажу державної служби позивачки станом на 01.05.2016, а саме більше 13 років, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №11 від 02.12.2023 року про відмову у переведенні позивачки з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог зобов`язального характеру, як способі відновлення прав ОСОБА_3 , суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на встановлені судом обставини, щодо скасування рішення пенсійного органу №11 від 06.12.2023 року з метою належного та ефективного захисту прав позивача, а також враховуючи, що позивачка працювала в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, суд з урахуванням положень ч.2 ст. 9 КАС України, дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи:

- з 02.10.1995 по 25.11.1996 в Державній податковій інспекції у м. Лисичанськ;

- з 26.11.1996 по 06.07.2001 в Державній податковій адміністрації в м. Лисичанськ;

- з 28.12.2007 по 10.10.2014 в Лисичанській міській раді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.12.2023 року.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 1073,60 грн. судового збору (а.с.9).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » від 16.12.2023 року №11.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи:

- з 02.10.1995 по 25.11.1996 в Державній податковій інспекції у м. Лисичанськ;

- з 26.11.1996 по 06.07.2001 в Державній податковій адміністрації в м. Лисичанськ;

- з 28.12.2007 по 10.10.2014 в Лисичанській міській раді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.12.2023 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ).

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ).

Суддя O.A. Вовченко