Справа № 280/10300/23
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року Справа № 280/10300/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Публiчного акцiонерного товариства «Запорiзький завод «Перетворювач»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області,

Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» (далі позивач, ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач 1), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод «Перетворювач» № 9940 від 14.06.2023;

2) зобов`язати відповідача 1 поновити реєстрацію платника податку на додану вартість позивачу з 14.06.2023, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із збереженням індивідуального податкового номеру 45, та збереженням облікових даних, записів та стану рахунків інтегрованої картки позивачу в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та / або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні до прийняття рішення № 9940 від 14.06.2023 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Крім того, просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням комісії Головного управління ДПС у Запорізькій області № 9940 від 14.06.2023 було анульовано реєстрацію ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» платником ПДВ на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України з підстав неподання податкових декларацій з податку на додану вартість протягом періоду з травня 2022 року до квітня 2023 року, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій 0 гривень. Позивач зауважує, що приймаючи зазначене рішення, контролюючим органом не було враховано наступні обставини. Через настання форс-мажорних обставин, які підтвердженні ТПП України, зумовлені військовою агресією, обстріли інфраструктури, відсутність електропостачання, достатнього для забезпечення функціонування виробництва та постійну наявність небезпеки для життя, а також відсутність працівників, ПАТ «ЗЗП» було вимушено частково призупинити господарську діяльність, у зв`язку з чим не міг подавати протягом 12 послідовних місяців податкові декларації з ПДВ з незалежних від нього причин. Звертає увагу, що відповідачем не було враховано, що до тимчасової неможливості ведення господарської діяльності призвело знищення виробничих приміщень та обладнання позивача. Також зазначає, що оскільки бухгалтер та голова правління підприємства звільнились, протягом періоду з 01.07.2022 до 07.04.2023 підприємство не мало уповноваженої особи на виконання податкових обов`язків. Тобто, відповідачем не було враховано й відсутність посадових осіб, уповноважених вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову та фінансову звітність у позивача.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

04.01.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№552), в якому представник податкового органу зазначає, що лист Торгово-промислової палати не є достатнім і допустимим доказом настання для позивача форс-мажорних обставин. Вказує, що відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12.09.2022 по справі №334/2442/22, за яким ухвалено виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про керівника Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» у зв`язку із припиненням повноважень голови правління, 22.11.2022 позивач повинен був надати зміни до ЄДР юридичних осіб, але відповідно до ІС «Податковий блок» зазначені дані були надані лише 06.04.2023. Водночас згідно з даними ІТС «Податковий блок» та ІБ «Єдине вікно подання електронної звітності» підсистеми «Архів електронної звітності» протягом періоду з травня 2022 року по 14 червня 2023 року відсутні подані податкові декларації з ПДВ, що може свідчити про фактичне нездійснення господарської діяльності. Представник відповідача наголошує, що неподання платником протягом 12 послідовних податкових місяців декларації з податку на додану вартість підтверджується довідкою Вознесенівського відділу податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Запорізькій області від 14.06.2023 №9940/1. Зауважує, що позивачем у період з березня по травень 2022 реєструвались податкові накладні (таблиця додається), та здійснювали операції з придбання у період 2023 року, що свідчить про те, що посадові особи користувались електронним кабінетом платника, та фактично здійснювали господарську діяльність, водночас позивачем не було подано податкові декларації з податку на додану вартість, що свідчить про свідоме порушення платником своїх податкових обов`язків. Таким чином, аргумент щодо неможливості подати протягом 12 послідовних місяців податкові декларації з ПДВ, на думку представника, є необґрунтованим, та таким, що не підлягає врахуванню судом при винесені рішення.

Крім того, зазначає, що у період 07.03.2022 по 27.05.2022, відповідно до первинної редакції пункту 69.9 статті 69 Податкового кодексу України перебіг строків, визначених податковим законодавством, у тому числі, які визначені у ст.ст. 49, 202, 203 ПК України для подання податкових декларацій з ПДВ за лютий, березень, квітень 2022 року, був зупинений. Проте з 27.05.2023 за Законом України від 12.05.2022 № 2260-IX набула чинності оновлена редакція пунктів 69.1 та 69.9, відповідно до якої платники ПДВ, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, мають подати податкові декларації за лютий, березень, квітень, травень 2022 року до 20 липня 2022 року. Акцентує увагу, що позивач не вказує у позові про наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що сталися в результаті збройної агресії Російської Федерації, безпосереднім впливом таких обставин саме на такого платника та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Також представник відповідача висловлює заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу. При цьому представник посилається на відсутність зазначення представником витраченого на складання позовної заяви часу, а також на не співмірність визначеного розміру з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відповідач 2 (Державна податкова служба України) про розгляд справи повідомлений належним чином, проте заяви про визнання позову або відзиву на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надходило. Відтак, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 18.12.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою від 24.01.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою від 19.02.2024 суд залучив до участі у справі в якості другого відповідача - Державну податкову службу України (по тексту відповідач 2), розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публiчне акціонерне товариство «Запорiзький завод «Перетворювач» зареєстроване як юридична особа (). Видами економічної діяльності за КВЕД є: 27.11 Виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів (основний); 26.11 Виробництво електронних компонентів; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 55.20 Діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання; 56.29 Постачання інших готових страв; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с.15).

За змістом витягу № 187 з Реєстру платників податку на додану вартість позивач є платником ПДВ з 16.07.1997 (а.с.16).

Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Запорізькій області від 14.06.2023 № 9940/1 ПАТ «Запорiзький завод «Перетворювач» протягом 12 послідовних податкових місяців не подавало до органу податкової служби декларації з податку на додану вартість та надавало такі декларації, що свідчать про відсутність постачання / придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту (а.с.124).

Рішенням комісії Головного управління ДПС у Запорізькій області від 14.06.2023 № 9940 ПАТ «Запорiзький завод «Перетворювач» було анульовано реєстрацію платником ПДВ на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України.

Комісією встановлено наступне:

1) платник протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість, що підтверджено довідкою Вознесенівського відділу податків і зборів з юридичних осіб від 14.06.2023 № 9940/1;

2) платник не подає податкові декларації з податку на додану вартість протягом періоду з травня 2022 року до квітня 2023 року з показниками, які свідчать про відсутність з постачання / придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій 0,00 гривень;

3) розмір податкової заборгованості з податку на додану вартість на дату складання 0,00 гривень.

Висновок комісії: перелічені документи є підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, реквізити якого вказано вище, у зв`язку з тим, що платник протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість (а.с.17).

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 14.06.2023 № 9940 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач», позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Державної податкової служби України шляхом подання скарги від 14.07.2023 № 01/07-23/14 (а.с.18-21). Рішенням Державної податкової служби України від 28.09.2023 № 28997/6/99-00-06-03-03-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення відповідача від 14.06.2023 № 9940 без змін (а.с.22-28).

До матеріалів справи також надано акти комісійного обстеження об`єкта пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 17.01.2023, за якими виявлено пошкодження будівлі ПАТ «Запорiзький завод «Перетворювач» (орієнтовна дата пошкодження об`єкта) (а.с.37-77).

Крім того, позивачем надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження № 0000021), за яким до Слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області 28.02.2022, 01.03.2022, 14.10.2022, 15.10.2022, 17.10.2022, 18.10.2022, 23.10.2022 надходили повідомлення про обстріли на території міста Запоріжжя та Запорізької області (а.с.30-33).

На підтвердження відсутності посадових осіб, уповноважених вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову та фінансову звітність за спірний період у позивача надано додаток 5 єдиної звітності з ПДФО та ЄСВ, у якому зазначено дати закінчення періоду трудових відносин з працівниками підприємства (а.с.78-81, 84-90, 93-94, 96-99).

Квитанціями № 2 від 12.05.2022, від 01.07.2022, від 09.05.2023, від 02.08.2023 підтверджується подання позивачем податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року, 2 квартал 2022 року, 1 квартал 2023 року, 2 квартал 2023 року (а.с.82-83, 91-93, 95-96, 100)

З Єдиного державного реєстру судових рішень також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12.09.2022 у справі № 334/2442/22 (провадження № 2/334/2209/22), яке набрало законної сили 13.10.2022, ухвалено припинити трудові відносини ОСОБА_1 з Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод «Перетворювач» з 01 липня 2022 року, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади голови правління, за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу Законів про працю України; виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про ОСОБА_1 , як керівника Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач», у зв`язку із припиненням повноважень голови правління (а.с.101-104).

Вважаючи рішення відповідача від 14.06.2023 № 9940 необґрунтованим та протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 49.2, 49.4 статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

VІ. Щодо вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод «Перетворювач» № 9940 від 14.06.2023.

Статтею 184 ПК України визначено порядок та підстави анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Відповідно до п. 184.1 ст. 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо, зокрема:

г) особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Згідно з п. 184.2 ст. 184 ПК України анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "а" пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

Анулювання реєстрації здійснюється на дату: подання заяви платником податку або прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації; зазначену в судовому рішенні; припинення дії договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції або закінчення строку, на який утворено особу, зареєстровану як платник податку; що передує дню втрати особою статусу платника податку на додану вартість. При цьому датою анулювання реєстрації платника податку визначається дата, що настала раніше.

Відповідно до вимог п. 184.10 ст. 184 ПК України про анулювання реєстрації платника податку контролюючий орган зобов`язаний письмово повідомити особу протягом трьох робочих днів після дня анулювання такої реєстрації.

Пунктами 184.5-184.6 статті 184 ПК України передбачено, що з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних. У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Аналогічні за змістом приписи викладені у Положенні про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1130 від 14.11.2014 (надалі - Положення №1130), яке розроблене відповідно до розділів I, II, V, XIV, XVIII Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів, визначається порядок: реєстрації платників податку на додану вартість; анулювання реєстрації платників податку на додану вартість; ведення реєстру платників податку на додану вартість (далі - Реєстр); присвоєння індивідуального податкового номера платника податку на додану вартість; оприлюднення даних з Реєстру; перереєстрації платників податку на додану вартість; ведення документації при реєстрації/анулюванні реєстрації платників податку на додану вартість; формування і надання витягів та довідок з Реєстру.

Згідно з пунктом 5.5 Положення № 1130 контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей).

Такими документами є, зокрема, довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку) (підпункт 3 абзацу 3 пункту 5.5. Наказу №1130).

Відповідно до пункту 5.6 Наказу № 1130 за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

З аналізу наведених вище правових норм слідує, що подання платником податку протягом 12 послідовних податкових місяців декларацій (податкових розрахунків), які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, є підставою для анулювання реєстрації такої особи як платника податку на додану вартість за самостійним рішенням контролюючого органу.

При цьому, з метою вирішення питання щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ контролюючий орган має враховувати останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації до складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації. У свою чергу, підтверджуючим документом для прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації у даному випадку є відповідна довідка щодо анулювання такої реєстрації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.09.2019 у справі №200/13263/18-а.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою для прийняття контролюючим органом рішення щодо анулювання реєстрації платника податків є не здійснення платником податків господарської діяльності щодо укладання правочинів, які оподатковуються ПДВ, що тягне за собою не подання відповідних декларацій або їх подання з нульовими відомостями.

Водночас слід врахувати, що конструкція підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України передбачає наявність пасивної поведінки суб`єкта господарювання щодо ведення протягом 12 послідовних податкових місяців господарської діяльності.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 30.11.2022 по справі №380/8687/20.

Тобто анулювання реєстрації платника податку за рішенням податкового органу на підставі п.п. «г» п.184.1 ст.184 ПК України можливе за таких умов: неподання платником податку на додану вартість декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або подання такої декларації з податку на додану вартість з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Такі обставини мають підтверджуватись як самими деклараціями з податку на додану вартість, так і довідкою про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстром (переліком) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права висловлений Верховним Судом у постановах від 05.11.2018 у справі №820/2294/16, від 16.04.2020 у справі №826/876/17.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість стала довідка Головного управління ДПС у Запорізькій області від 14.06.2023 № 9940/1, відповідно до якої ПАТ «Запорiзький завод «Перетворювач» протягом 12 послідовних податкових місяців не подавало до органу податкової служби декларації з податку на додану вартість та надавало такі декларації, що свідчать про відсутність постачання / придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Відповідно до п. 5.2 Положення №1130 встановлено, що при розгляді питання анулювання реєстрації згідно із підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт «г» пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.

Дослідивши матеріали справи суд встановив здійснення позивачем операцій, які свідчать про придбання товарів/послуг, проведених з метою формування податкового кредиту.

Як вказує відповідач у відзиві, позивачем в період з березня по травень 2022 реєструвались податкові накладні, та здійснювали операції з придбання в період 2023 року.

Згідно ІБ «Єдине вікно подання електронної звітності» підсистеми Єдиний реєстр податкових накладних, було виписано та зареєстровано податкові накладні на покупця, яким є ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ПЕРЕТВОРЮВАЧ». Зокрема, у таблиці 1 (а.с.125-130) зазначено, що податкові накладні на отримувача - ПАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ПЕРЕТВОРЮВАЧ», виписувалися, починаючи з 28.02.2022 по 31.05.2023 та реєструвалися з 30.05.2022 по 08.06.2023.

Отже, реєстрація позивачем податкових накладних у 2022-2023 роках із зазначенням у них суми ПДВ свідчить про здійснення платником податків господарської діяльності щодо укладання правочинів, які оподатковуються ПДВ,

Проте, вказана інформація не була внесена посадовими особами відповідачем до оскарженого рішення, хоча законодавець при затвердженні форми рішення в Положенні про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 14.11.2014 №1130, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 за № 1456/26222 передбачав таке відображення, а отже, і дослідження.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Станом на день прийняття оскаржуваного рішення відповідачем не було враховано, чи закінчився строк, протягом якого платник податку має право включити до податкового кредиту, і відповідно відобразити у податкових деклараціях, суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, по господарським операціям, які вчинялися позивачем у період з травня 2022 року до квітня 2023 року.

Щодо тверджень відповідача про те, що посадові особи користувались електронним кабінетом платника, та фактично здійснювали господарську діяльність, в той же час позивачем не було подано податкові декларації з податку на додану вартість, що свідчить про свідоме порушення платником своїх податкових обов`язків, суд враховує наступне.

24 лютого 2022 року на території України запроваджено особливий правовий режим воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»).

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023. Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

Суд зауважує, що матеріалами справи підтверджується, що в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000021 від 28.02.2022, щодо обставин: 15.10.2022 року о 5 годині 40 в. невстановлені особи із числа військовослужбовців збройних сил російської федерації умисно в порушення законів та звичаїв війни із застосуванням РСЗО здійснили цільове ураження інфраструктури за адресами: АДРЕСА_1 , в результаті чого пошкоджені будівлі та транспортні засоби. Наслідки руйнувань підтверджені актами комісійного обстеження об`єкта пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації від 17.01.2023

Як вказує позивач, з 24.02.2022 діяльність підприємства була фактично зупинена, прийнято наказ підприємства про призупинення роботи підприємства, проте через завдання ракетного удару, відповідний документ було знищено.

Зазначені обставини не підтверджені документально, водночас до матеріалів справи надані додатки 5 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (Д5): за 1 квартал 2022 року - було звільнено 79 працівників; за 2 квартал 2022 року - звільнено 39 працівників, за 2 квартал 2023 року - звільнено 35 працівників. Чисельна кількість працівників позивача становить одна особа.

Також з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12.09.2022 у справі № 334/2442/22 (провадження № 2/334/2209/22), яке набрало законної сили 13.10.2022, ухвалено припинити трудові відносини ОСОБА_1 з Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод «Перетворювач» з 01 липня 2022 року, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади голови правління, за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу Законів про працю України; виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про ОСОБА_1 , як керівника Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач», у зв`язку із припиненням повноважень голови правління.

Отже, як вказує позивач, бухгалтер та голова правління підприємства звільнились, у період з 01 липня 2022 року до 07 квітня 2023 року, отже позивач не мав уповноважених осіб на виконання податкових обов`язків.

Також, крім досліджених вище обставин, 30.10.2023 Головне управління ДПС у Запорізькій області прийняло рішення № 44407/6/08-01-04-05-03 щодо неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку в частині в частині дотримання термінів сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та земельного податку, за об`єкти оподаткування, розташовані на території Запорізької територіальної громад.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 № 2118-IX, який набрав чинності 07.03.2022, у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України передбачено, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом України від 24.03.2022 № 2142-IX у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців». В такій редакції підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України діяв до 27.05.2022.

Законом України від 12.05.2022 № 2260-IX, який набрав чинності 27.05.2022, крім змін до абзаців другого, п`ятого - восьмого підпункту 69.2 та підпункту 69.11 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в частині камеральних перевірок декларацій та уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, які набирають чинності з 2 червня 2022 року, підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України викладено в новій редакції, яка передбачає, що:

У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні (абз.1).

У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України (абз.2).

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (№ 2260-ІХ) за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року (абз.3).

Платники податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків (абз.4).

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абз.8).

Цим же Законом № 2260-IX підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України викладено в такій редакції:

«69.9. Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім:

дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків;

строків проведення камеральних перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення за результатами камеральних перевірок, нарахування пені;

строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, додаткових документів та пояснень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення, адміністративного арешту майна за результатами фактичних перевірок.».

Надалі Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України» від 13.12.2022 №2836-IX (набрав чинності 03.01.2023) внесені зміни до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, які застосовуються починаючи з 27 травня 2022 року.

Відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в редакції Закону № 2836-ІХ у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, зокрема, щодо: подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, I квартал 2022 року (для звітності, що подається за квартальний звітний (податковий) період) та звітності за лютий - травень 2022 року (для звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період), за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року.

Таким чином, виходячи з приписів підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, які застосовуються з 27.05.2022, враховуючи внесені Законом № 2836-ІХ зміни, для платників податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, 20 липня 2022 року вважається останнім (граничним) днем подання звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період, за звітні (податкові) періоди лютий травень 2022 року (в тому числі з податку на додану вартість).

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності дає також підстави для висновку, що з набуттям чинності Законом від 12 травня 2022 року № 2260-IX встановлене пп. 69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX ПК України звільнення від відповідальності стало залежним від доведення, у визначеному законодавством порядку, можливості або неможливості платником виконання свого обов`язку, зокрема, щодо подання звітності.

Відповідний Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225, який набрав чинності 06.09.2022.

До набрання чинності Законом № 2260-IX законодавство не визначало конкретних критеріїв, за якими платники податків визнавалися такими, що не мали можливості виконати передбачені ПК обов`язки, зокрема щодо дотримання термінів подання звітності.

В спірному випадку докази, які б свідчили про підтверджену в установленому порядку (після набрання чинності Порядком № 225) неможливість своєчасного виконання позивачем свого податкового обов`язку щодо дотримання термінів подання звітності, сторонами не подані.

Водночас за змістом підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України, 12 послідовних податкових місяців є критерієм для можливості/необхідності анулювання реєстрації особи, як платника ПДВ, а не строком, який визначається нормами пп. 69.1, 69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, статтею 102 ПК України та може сплинути.

Однак суд зауважує, що за наведеного правового регулювання, Головне управління ДПС у Запорізькій області, застосовуючи до позивача наслідки, передбачені статтею 184 ПК України, за неподання контролюючому органу декларацій з податку на додану вартість за період з травня 2022 року до квітня 2023 року, мало враховувати особливості здійснення справляння податків і зборів, визначені пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022.

Однак, при прийнятті спірного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість обмежився лише встановленим і засвідченим в довідці від 14.06.2023 № 9940/1 фактом неподання позивачем декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних місяців без з`ясування причин такого неподання та надання діям позивача відповідної оцінки через призму норм податкового законодавства, діючого на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Враховуючи досліджені обставини, суд дійшов висновку, що неподання позивачем декларацій зі сплати податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців за період з травня 2022 року до квітня 2023 року відбулося не внаслідок пасивної поведінки платника податків щодо ведення господарської діяльності, а внаслідок неможливості її ведення, форс-мажорні обставини в країні, зокрема, воєнного стану, тобто з незалежних від позивача обставин.

Водночас, суд не приймає посилання позивача на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану та підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Відповідно до пункту 1.1. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 року №44(5) (далі Регламент) Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України (ТПП України) форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (далі - Регламент) встановлює порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили)в системі ТПП України.

Пунктом 3.3. розділу 3 Регламенту визначено, що Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно з пунктом 6.2 розділу 6 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

За результатами розгляду заяви і наданих документів та прийняття рішення уповноваженою особою щодо можливості засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за наявністю підстав, видає Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (пункт 6.10 розділу 6 Регламенту).

Відповідно до пункту 6.11.3 розділу 6 Регламенту Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) підлягає обов`язковій реєстрації в Реєстрі сертифікатів відповідно до вимог п. 5.3. цього Регламенту.

Частиною першою статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Отже, для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України видається сертифікат. Водночас лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилається позивач про посвідчення форс-мажорних обставин, не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таким чином, у разі наявності певних обставин (форс-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами. Позивачем не надано до матеріалів справи Сертифікату Торгово-промислової палати України, яким би було засвідчено настання форс-мажорних обставин для позивача.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

З урахуванням правових висновків Верховного Суду у постановах від 30.11.2022 у справі №380/8687/20 та від 19.10.2022 у справі №380/8769/20, зважаючи, що протягом спірного періоду підприємство хоча й не подавало податкові декларації, однак провадило певну господарську діяльність, а також приймаючи до уваги приписи 69.9 пункту 69 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України, суд доходить висновку, що оскаржене рішення прийнято відповідачем не з урахуванням усіх обставин та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, яке відповідно є протиправним та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення у цій частині.

VІІ. Щодо вимог про зобов`язання відповідача 1 поновити реєстрацію платника податку на додану вартість позивачу з 14.06.2023, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із збереженням індивідуального податкового номеру 45, та збереженням облікових даних, записів та стану рахунків інтегрованої картки позивачу в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та / або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні до прийняття рішення № 9940 від 14.06.2023 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

За змістом пункту 5.10 Положення №1130 рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу може бути оскаржене до суду. Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ викладається з описом ситуації, посиланням на Кодекс, зазначенням мотивів та обґрунтувань прийняття такого рішення, оформляється на бланку та підписується керівником (заступником керівника або уповноваженою особою). Таке рішення або його засвідчена копія направляється із супровідним листом до Державної податкової служби України у десятиденний строк після прийняття.

У разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням таких особливостей:

1) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи відсутня наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється.

З аналізу наведених правових норм слідує, що внесення відповідних змін до реєстру платників податку на додану вартість є компетенцією Державної податкової служби України, що здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, контролюючий орган законодавчими приписами зобов`язаний до вчинення таких дій як внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, на підставі рішення суду про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Отже, вказана вимога є належним способом правового захисту та підлягає задоволенню.

Щодо збереження облікових даних, записів та стану рахунків інтегрованої картки позивачу в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та / або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні до прийняття рішення № 9940 від 14.06.2023 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість суд зазначає наступне.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складання податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків визначено «Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 (далі - Порядок № 569).

Пунктом 3 Порядку № 569 визначено, що періодичність, структура та формат обміну інформацією і реєстрами платників податку, необхідними для функціонування системи електронного адміністрування податку, визначаються ДПС та Казначейством. Згідно з пунктом 5 цього Порядку, електронні рахунки відкриваються виключно на підставі реєстру платників податку, який ДПС надсилає Казначейству не раніше ніж за один робочий день до дати реєстрації особи платником податку. Казначейство відповідно до вимог статті 69 ПК України надсилає ДПС повідомлення про відкриття електронного рахунка в день його відкриття. Після надходження такого повідомлення ДПС інформує платника податку про реквізити його електронного рахунка (п. 6 Порядку).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 22.07.2020 у справі № 520/5627/19, від 21.07.2020 у справі № 820/1053/16, відновлення показників в обліковій картці на рахунку платника податку у системі електронного адміністрування ПДВ, а також надання висновків та документів, які необхідні для повернення коштів, на новостворений рахунок платника податків в системі електронного адміністрування ПДВ належить до повноважень ДФС України (ДПС України). При цьому, такі повноваження контролюючого органу здійснюються у певній послідовності після дослідження питання стосовно правомірності процедури включення до облікових карток певної інформації щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та операцій, які проводяться з коштами передоплати.

23.05.2020 року набули чинності положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX. Цим законодавчим актом пункт 200-1.3 статті 201-1 ПК України доповнено абзацами двадцять сьомим і двадцять восьмим.

Згідно з положеннями цих норм, у разі внесення за рішенням контролюючого органу або рішенням суду, яке набрало законної сили, до реєстру платників податку на додану вартість змін щодо скасування (відміни) анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, є сума, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, такого платника підлягає перерахунку за звітний (податковий) період, в якому відбулося анулювання реєстрації платника податку, яке скасоване (відмінене). Такий перерахунок здійснюється контролюючим органом протягом трьох робочих днів, що настають за днем внесення контролюючим органом до реєстру платників податку на додану вартість змін щодо скасування анулювання реєстрації такого платника, крім випадків, коли на момент скасування рішення про анулювання реєстрації особа застосовує спрощену систему оподаткування, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, або повторна реєстрація (наступна за відміненою) платником податку такої особи є анульованою з підстав, передбачених пунктом 184.1 статті 184 цього Кодексу.

Пунктом 200-1.8 статті 200-1 ПК України передбачено, що після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається. Перерахування коштів до бюджету здійснюється на підставі реєстру, який центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника і сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру такий орган перераховує суми податку до бюджету.

Аналіз вказаних вище законодавчих норм свідчить про те, що відновлення показників в обліковій картці на рахунку платника податку у системі електронного адміністрування ПДВ (в тому числі реєстраційного ліміту) належить до повноважень Державної податкової служби України. При цьому, такі повноваження контролюючого органу здійснюються у певній послідовності після дослідження питання стосовно правомірності процедури включення до облікових карток певної інформації щодо стану розрахунків платника за податками, зборами.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 21.07.2020 у справі №820/1053/16 та від 22.07.2020 у справі №520/5627/19.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача є ефективним способом захисту та підлягає задоволенню, при цьому оскільки, як встановлено судом, поновлення реєстрації платника податку на додану вартість та відновлення показників в обліковій картці на рахунку платника податку у системі електронного адміністрування ПДВ (в тому числі реєстраційного ліміту) належить до повноважень Державної податкової служби України, то суд вважає за необхідне зобов`язати ДПС України, яка була залучена судом у якості співвідповідача у справі, поновити реєстрацію платника податку на додану вартість позивачу з 14.06.2023, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із збереженням індивідуального податкового номеру 45, та збереженням облікових даних, записів та стану рахунків інтегрованої картки позивачу в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та / або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні до прийняття рішення № 9940 від 14.06.2023 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Однак у прохальній частині позивачем зазначено Головне управління ДПС у Запорізькій області як суб`єкта поновлення порушеного права. Отже, оскільки внесення відповідних змін до реєстру платників податку на додану вартість є компетенцією Державної податкової служби України, відтак у задоволення позовних вимог саме до Головного управління ДПС у Запорізькій області у цій частині слід відмовити.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що за змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин третьої-шостої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору № 33/23 про надання правової допомоги від 29.11.2023 (далі Договір), акт № 1 прийому передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 33/23 від 05.12.2023.

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт вартість наданої правової допомоги складає 5000,00 грн.

Надаючи оцінку акту прийому-передачі виконаних робіт, судом встановлено, що адвокатом Клімченко Микитою Геннадійовичем надано послуги з підготовки позовної заяви про оскарження рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод «Перетворювач» № 9940 від 14.06.2023.

Відповідно до пункту 4.1 Договору гонорар адвоката складає: за складання однієї заяви по суті справи 5000,00 грн; за представництво інтересів клієнта суді 4000,00 грн; за підготовку інших процесуальних документів у справі від 500,00 грн до 2000,00 грн; за досягнення мети представництва у розмірі визначеному сторонами у протоколі узгодження гонорару успіху.

За пунктом 4.2 Договору гонорар підлягає сплаті протягом 30 днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг шляхом перерахування клієнтом грошових коштів на розрахунковий рахунок адвоката або внесення готівкою в касу адвоката.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу вищевикладеного, видно, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 922/902/19.

Відтак суд звертає увагу представника відповідача 1, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом та в даному випадку опис робіт, виконаних адвокатом не є обов`язковим.

Крім того, щодо доводів відповідача 1 про відсутність детального опису робіт суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), за змістом якої у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Водночас суд зауважує, що навіть за умови визначення у договорі фіксованого розміру гонорару адвоката, суд оцінюючи такий розмір має надавати оцінку всім складовим таких витрат та може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи те, що до акту виконаних робіт включена лише послуга з підготовки позовної заяви, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, інших процесуальних документів у справі представником (крім позовної заяви) до суду не подавались, підлягає розподілу лише сума витрат у розмірі 5000,00 грн.

У постанові Верховного Суду від 17.05.2023 по справі №560/3073/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Разом з тим, принциповим під час вирішення цього питання є перевірка судом доведеності стороною відповідності таких витрат критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності та їх співмірності зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг та ціною позову.

Суд погоджується з доводами представника відповідача 1 у частині того, що вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн є неспівмірними зі складністю адміністративної справи.

З огляду на заперечення представника відповідача 1 про стягнення витрат позивача на правничу допомогу, зміст спірних правовідносин та правове регулювання таких, враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, критерії, з урахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 КАС України (встановлення їхньої дійсності та необхідності), пропорційності складності наданих послуг правовому супроводу справи, суд вважає необґрунтованою заявлену до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн зважаючи на незначну складність адміністративної справи, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 3000,00 грн.

Квитанцією від 08.12.2023 № 2 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору у розмірі 2684,00 грн витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як суб`єкта владних повноважень, яким прийнято оскаржуване рішення.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод «Перетворювач» № 9940 від 14.06.2023;

Зобов`язати Державну податкову службу України поновити реєстрацію платника податку на додану вартість позивачу з 14.06.2023, шляхом внесення відповідного запису до Реєстру платників податку на додану вартість із збереженням індивідуального податкового номеру 45, та збереженням облікових даних, записів та стану рахунків інтегрованої картки позивачу в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та / або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні до прийняття рішення № 9940 від 14.06.2023 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Публiчне акціонерне товариство «Запорiзький завод «Перетворювач» , місцезнаходження: вул. Дніпровське шосе, буд. 9, м. Запоріжжя, 69069; .

Відповідач 1 Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: просп.Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, 69107; код ЄДРПОУ ВП 44118663.

Відповідач 2 Державна податкова служба України, місцезнаходження: Львівська площа, буд.8, м.Київ, 04053; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19.04.2024.

Суддя К.В.Мінаєва