Справа № 380/25978/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 рокусправа № 380/25978/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 30.08.2023 №00 протиправним в частині не зарахування до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоду проживання за кордоном разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 з 20.05.1986 по 20.05.1988 в якості члена сім`ї на Кубі відповідно до довідки №13-08/209 від 23.05.1988 виданої Всесоюним хезрахунковим зовнішньоторговельним об`єднанням з геологорозвідувальних робіт за кордоном ВО "ЗАРУБЕЖГЕОЛОГИЯ";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоду проживання за кордоном разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 з 20.05.1986 по 20.05.1988 в якості члена сім`ї на Кубі відповідно до довідки №13-08/209 від 23.05.1988 виданої Всесоюним хезрахунковим зовнішньоторговельним об`єднанням з геологорозвідувальних робіт за кордоном ВО "ЗАРУБЕЖГЕОЛОГИЯ".

Ухвалою від 10.11.2023 суд відкрив спрощене провадження у справі без виклику сторін та залучив до участі у справі співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 2).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася з пакетом документів до відділу обслуговування громадян № 1 Пенсійного фонду України (сервісного центру м. Трускавець) із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності, надані позивачем документи передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Вінницькій області. 30.08.2023 відділом перерахунку пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості згідно поданих заявницею документів. Згідно таблиці ОСОБА_1 не зараховано період перебування на Кубі разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 в якості члена сім`ї з 20.05.1986 року по 20.05.1988 року на підставі Довідки № 13-08/209 від 23.05.1988 року.

Стверджує, що ОСОБА_1 виконала вимоги «Про затвердження Правил щодо умов праці радянських працівників за кордоном», затверджених постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 25 грудня 1974 року № 365, і після приїзду з закордонного відрядження працевлаштувалася на роботу протягом двох місяців, що не перервало її трудового стажу.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що Періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058. А саме ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, визначено періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу. Зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах. До стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. За результатом розгляду документів, до страхового стажу Позивачки не було зараховано період проживання з 20.05.1986 року по 20.05.1988 року в якості члена сім`ї па Кубі, оскільки чинним законодавством не передбачено зарахування такого періоду до страхового стажу. Загалом страховий стаж ОСОБА_1 склав 18 років 6 місяців 2 дні, чого недостатньо для призначення пенсії.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , 03.08.2023 звернулася з пакетом документів до відділу обслуговування громадян № 1 Пенсійного фонду України (сервісного центру м. Трускавець) із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності, надані позивачем документи передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області.

10.08.2023 відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, номер справи 00, прийнято Рішення про відмову у призначенні пенсії.

23.08.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася з пакетом документів до відділу обслуговування громадян № 1 Пенсійного фонду України (сервісного центру м. Трускавець) із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності, надані позивачем документи передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в Вінницькій області.

30.08.2023 відділом перерахунку пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Висновок: відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості згідно поданих заявницею документів.

Згідно таблиці, де зазначено періоди, які зараховані до стажу для розрахунку права на пенсію ОСОБА_1 : а саме, зараховано період:

07.08.1980 - 10.03.1981 - догляд за дитиною до трьох років;

11.03.1981 - 15.05.1986 - - 5 років 2 місяці 5 днів;

06.06.1998 - 02.01.1992 -3 роки 6 місяців 27 днів;

03.01.1992 - 28.02.2001 - 9 років 1 місяць 26 днів.

Проте, позивачці не зарахований період перебування на Кубі разом з її чоловіком ОСОБА_2 як члена сім`ї з 20.05.1986 до 20.05.1988 на підставі Довідки № 13-08/209 від 23.05.1988.

Не погодившись із такою відмовою, позивачка звернулась до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у цій справі суд враховує наступні обставини та правові норми.

Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-1V).

Частиною першою статті 24 Закону №1058-1У визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-1V).

Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон №1788-ХІІ).

Так згідно зі статтею 56 Закону №1788-ХІ1 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як визначено статтею 62 Закону №1788-ХІІ, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється па підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак необхідність підтверджувати трудовий стаж іншими документами виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або коли у трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи.

Відповідно до п.10 Постанови державного комітету СРСР із праці та соціальних питань № 365 від 25.12.1974 р. «Про затвердження Правил щодо умов праці радянських працівників за кордоном» (далі - Постанова № 365 від 25.12.1974), працівникам, спрямованим на роботу до установ СРСР за кордоном, відшкодовуються такі витрати, включаючи витрати па переїзд членів сім`ї (до членів сім`ї працівника відносяться: дружина, чоловік, діти до 18 років та непрацездатні діти віком від 18 років).

Відповідно до п. 48 Постанови № 365 від 25 грудня 1974 р., працівникам, спрямованим до установ СРСР за кордоном, а також членам їх сімей, прийнятим на місці на штатні посади, час роботи в цих установах зараховується до їх безперервного трудового стажу при призначенні допомоги з державного соціального страхування за умови надходження на роботу після повернення СРСР протягом двох місяців, не рахуючи часу проїзду до місця постійного проживання та перебування у відпустці, не використаного за час роботи за кордоном.

Час перебування за кордоном членів сімей зазначених працівників, які не працювали в установах СРСР за кордоном не перериває їх трудового стажу, якщо перерва між днем повернення до СРСР і днем вступу на роботу не перевищила двох місяців, за винятком часу проїзду до місця постійного проживання.

Відповідно до п. 49 Постанови № 365 від 25.12.1974 р., час роботи в установах СРСР за кордоном не перериває стажу, що дає право на одержання винагороди за вислугу років або надбавок за стаж роботи за спеціальністю, якщо працівник до направлення за кордон обіймав посаду або виконував роботу, яка дає право на одержання винагороди або надбавок та надійшов на роботу, де за чинними положеннями виплачуються зазначені винагороду або надбавки, протягом двох місяців після повернення до СРСР (не рахуючи часу проїзду до місця проживання та перебування у відпустці, не використаного за час роботи за кордоном). У такому порядку зберігається цей стаж і членам сімей, які перебували за кордоном разом із працівником.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що до стажу роботи працівника має бути зарахований період роботи в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

У спірний період 1986 1988 чинною була Постанова державного комітету СРСР із праці та соціальних питань № 365 від 25.12.1974 р. «Про затвердження Правил щодо умов праці радянських працівників за кордоном», відтак її правила мають бути застосовані до позивачки.

Щодо дотримання позивачкою правил Постанови № 365, суд зазначає наступне.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) уклали шлюб 03 листопада 1979 року, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_4 , дружині - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 03.11.1979.

Відповідно до наказу ПГО «ЗАХІДУКРГЕОЛОГИЯ» БПТОиК № 58- К від 12.05.1986 ОСОБА_2 направлений у закордонне відрядження в Республіку Куба терміном на 2 роки з 15.05.1986 року. Підстава: телефонограма об`єднання «Зарубежгеология» від 12.05.86 року №2313.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2 НОМЕР_2 , зазначено на сторінці 10-11 № Запису: 16. 20.05.1986 - 20.05.1988 роки - знаходився в закордонному відрядженні в Республіці Куба: наказ 60/к від 26.05.1988.

Також, ОСОБА_2 видана Довідка Апаратом Радника з економічних питань Посольства СРСР в Республіці Куба № 1504 від 18.05.1988 року, за підписом заступника Радника по економічних питаннях Посольства СРСР в Республіці Куба ОСОБА_5 . Краснов, та керівником групи геологів-нафтовиків - В.А. Низьев, про те, що він з 10.06.1986 року по 10.05.1988 року працював в Республіці Куба по контракту № 55- 184/56600, доп.4 від 17.03.1986 року Мінгео СРСР, "Зарубежгеология" на польових геологорозвідувальних роботах, пов`язаних з пошуками родовищ нафти та газу, на посаді інженера-механіка з ремонту турбобурів та бурильних підприємств з розвідки та видобутку нафти "Пінар-дель-Ріо з повним робочим днем.

Відповідно до довідки Всесоюзного госпрозрахункового зовнішньоторговельного об`єднання з геологорозвідувальних робіт за кордоном ВО "ЗАРУБЕЖГЕОЛОГИЯ" від 23.05.1988 № 13-08/209, де зазначено: видана гр. ОСОБА_1 у тому, що вона справді разом із чоловіком ОСОБА_2 перебувала за кордоном з 20 травня 1986 року по 20 травня 1988 року на Кубі як член сім`ї. На підставі Правил про умови праці радянських працівників за кордоном, затверджених постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 25 грудня 1974 року № 365, час перебування її за кордоном не перериває трудового стажу, за умови надходження на роботу після повернення до СРСР протягом двох місяців, не враховуючи часу проїзду до місця роботи.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_3 на сторінці 4-5:

- № запису 4 - 15.05.1986 року - Звільнена з роботи по власному бажанню ст. 38 КЗПП УССР - у зв`язку з направленням чоловіка на роботу на Кубу. - Наказ №609к від 15.05.1986 року;

- № запису: 5 - 6.06.1988 року - Прийнята на роботу в ясла-сад № 35 санітаркою; наказ № 71 Зк від 3.06.1988 року.

Зазначені записи у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджуються Довідкою виданою ПрАТ «СГХП «ПОЛІМІНЕРАЛ» № 288 від 22.08.2023 року, про те, що ОСОБА_1 дійсно працювала:

з 11.03.1981 р. (Наказ № 402 к від 11.03.1981 року) в ясла-сад № 35 при Стебницькому калійному заводі санітаркою-нянею і була звільнена з роботи 15.05.1986 р. (Наказ 609 к від 15.05.1986 р.) за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України;

з 06.06.1988 року (наказ № 713 к від 03.06.1988 року) в ясла-сад № 35 при Стебницькому калійному заводі санітаркою і була звільнена з роботи 03.01.1992 року (Наказ № 936к від 31.12.1991 р.) по переводу в дитячі шкільні установи м. Стебника Дрогобицького відділу народної освіти, п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Відтак суд вважає, що позивачка після припинення відрядження 20.05.1988 була прийнята на роботу 06.06.1988, тобто у межах двомісячного строку, що передбачено Постановою № 365 для врахування безперервності трудового стажу.

Враховуючи наведене період перебування позивачки за кордоном разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 з 20.05.1986 по 20.05.1988 в якості члена сім`ї належить зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

Тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, які позивач просить стягнути, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача надала договір про надання правової допомоги №12/А-П від 02.10.2023, ордер серії ВС №1237842 від 26.10.2023, довіку про оплату витрат на правничу допомогу та акт виконаних робіт від 25.10.2023, відповідно до якого наданими послугами є: надання 800,00 грн., складання та оформлення позовної заяви 3500,00 год. Загальна вартість витрат становить 4300,00 грн.

Суд відмічає, що відповідач заперечує щодо поданої заяви та у запереченнях вказує про те, що позивачем не доведено те, що розмір витрат є реальним, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

При вирішенні питання щодо розміру витрат на правову допомогу суд ураховує, що справа даної категорії є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників сторін в письмовому провадженні; порушення є очевидними; витрати пов`язані з підготовкою, поданням позовної заяви та провадженням справи в суді становлять 4300,00 грн., тоді як справа не є складною.

Суд вважає, що обґрунтованим, пропорційним до предмета спору та співмірним ціні позову розміром витрат на правничу допомогу є сума 1000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.08.2023 №00 в частині не зарахування до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 періоду проживання за кордоном разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 з 20.05.1986 по 20.05.1988 в якості члена сім`ї на Кубі відповідно до довідки №13-08/209 від 23.05.1988 виданої Всесоюним госпрозрахунковим зовнішньоторговельним об`єднанням з геологорозвідувальних робіт за кордоном ВО "ЗАРУБЕЖГЕОЛОГИЯ".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10) зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) періоду проживання за кордоном разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 з 20.05.1986 по 20.05.1988 в якості члена сім`ї на Кубі відповідно до довідки №13-08/209 від 23.05.1988 виданої Всесоюним госпрозрахунковим зовнішньоторговельним об`єднанням з геологорозвідувальних робіт за кордоном ВО "ЗАРУБЕЖГЕОЛОГИЯ".

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, м.Вінниця, вул.Зодчих,22).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: 21005, м.Вінниця, вул.Зодчих,22).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея,10).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна