Справа № 300/1045/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" квітня 2024 р. справа № 300/1045/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
Стислий виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду:
Ухвалою від 19.02.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.60-61).
Відповідачу 19.02.2024 о 21:05 год., направлено ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 в його електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 63).
Станом на час прийняття рішення у цій адміністративній справі відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Від міської ради до суду не надходили заперечення проти позову чи будь-які клопотання процесуального характеру.
Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Отже, справа розглянута судом в письмовому провадження за наявними у ній матеріалами.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом за № 2765, виданого на підставі спадкової справи № 196/2021, ОСОБА_1 є спадкоємцем житлового будинку загальною площею 34,6 м2, позначений в плані літера «А», та з господарської будівлі літньої кухні, літера «Г», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).
14.12.2021 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказаний вище житловий будинок та господарську будівлю, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 290294033 від 14.12.2021 (а.с.25).
Постійна комісія з питань екології та земельних ресурсів сесії Косівської міської ради VIIІ скликання 10.08.2023 заслухала клопотання ОСОБА_1 від 07.08.2023, та за результатами голосування прийняла рішення про передачу такого клопотання на розгляд сесії, що підтверджується додатком № 10 до протоколу № 13 засідання від 10.08.2023 (а.с.38).
Відповідач листом від 07.11.2022 за № 2012 повідомив позивача про те, що клопотання від 07.08.2023 розглянуто на сесії Косівської міською ради 19.09.2023, за результатами розгляду клопотання рішення не прийнято (а.с.40).
На адвокатський запит представника позивача від 28.11.2023 за №15/23_ВЖ Косівська міська рада листом від 05.12.2023 за №2230 надала копії витягу з протоколу тридцять другої сесії восьмого демократичного скликання від 19.09.2023, додатку № 10 до протоколу №13 засідання постійної комісії з питань та земельних ресурсів сесії Косівської міської ради VIII скликання від 10.08.2023, клопотання ОСОБА_1 від 04.08.2023 (а.с.36).
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права та мотивами щодо їх застосування до спірних правовідносин:
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.
Згідно з приписами статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через місцеві ради, які представляють інтереси територіальних громад.
Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 вказаного закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до пунктів "а" і "б" частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад в галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (частина 1 статті 81 ЗК України).
Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України.
Так, відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з частиною другою статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Так, частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 Земельного кодексу України.
Так, відповідно до частини першої статті 118 Земельного кодексу України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.
Відповідно до частини другої статті 118 Земельного кодексу України у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.
Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою визначено положеннями статті 186 Земельного кодексу України.
Згідно вимог пункту 5 частини п`ятої статті 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - рішенням таких органів.
Частиною восьмою статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування (стаття 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 за № 858-IV).
Абзацом 1 статті 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 за № 858-IV, в редакції чинній на момент виготовлення позивачем технічної документації, врегульовано, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Абзац другий зазначеної статті Закону визначає види документації із землеустрою, серед яких: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок (пункт "ґ") і технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (пункт "і").
Відповідно до статті 29 Закону № 858-IV документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обов`язкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації. Документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Склад, зміст і правила оформлення кожного виду документації із землеустрою регламентуються відповідною нормативно-технічною документацією з питань здійснення землеустрою.
Погодження і затвердження документації із землеустрою відповідно до статті 30 Закону України "Про землеустрій" проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.
Частиною першою статті 26 Закону України "Про землеустрій" визначено, що замовниками документації із землеустрою, поряд з іншими, можуть бути землекористувачі.
Як визначено частинами 1-3 статті 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення технічної документації здійснюється без надання такого дозволу).
Згідно частини 4 статті 55 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:
а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;
б) пояснювальну записку;
в) матеріали топографо-геодезичних робіт;
г) кадастровий план земельної ділянки;
ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;
д) відомості про встановлені межові знаки.
Згідно з частиною першою статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Частиною першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до частини другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.
Згідно з частиною третьою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.
Регламент встановлює порядок підготовки і проведення сесій міської ради, формування органів місцевого самоврядування, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, механізм формування постійних та тимчасових контрольних комісій, фракцій та депутатської більшості.
Відповідно до частини четвертої статті 5 Регламенту сесії міської ради складаються із засідань міської ради, засідань постійних комісій, що проводяться у період між пленарними засіданнями, роботи депутатів у депутатських групах, фракціях, депутатській більшості та з виборцями.
Сесія ради скликається за необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з земельних питань не рідше ніж один раз на місяць (частина 8 статті 5 Регламенту).
Згідно з частиною шістнадцятою статті 5 Регламенту сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради, тобто 14 депутатів.
Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися міським головою, постійними комісіями, депутатами, фракціями та більшістю, виконавчим комітетом міської ради та загальними зборами громадян (частина 17 статті 5 Регламенту).
Згідно з частиною шостою статті 7 Регламенту проекти рішень, які пропонуються для розгляду на сесії, не пізніш як за 5 днів до її відкриття, надаються в постійні комісії міської ради для подальшого ознайомлення з ними депутатів та обговорення в постійних комісіях. Проекти рішень можуть надсилатись в електронному вигляді на e-mail депутата міської ради.
Відповідно до частини одинадцятої статті 7 Регламенту рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні. При встановленні результатів голосування до загального складу ради враховується голос міського голови, якщо він бере участь у пленарному засіданні.
Згідно пункту 1.1 частини першої статті 9 Регламенту рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до ЗУ «Про доступ до публічної інформації». На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради. Виключно таємним голосуванням приймається рішення щодо обрання та звільнення секретаря ради дострокового припинення повноважень міського голови з підстав, передбачених частиною другою статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
З огляду на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» № 2698-Х від 22.11.2022, щодо внесення змін до підпункту 5 пункту 27 розділу Х Земельного кодексу України, враховуючи предмет звернення позивача згідно заяви від 07.08.2023, положення вказаної норми Земельного кодексу України, в редакції Закону № 2698-Х від 22.11.2022, щодо заборон під час воєнного стану, не поширюються на спірне питання.
Суд звертає увагу, з огляду на цитовані вище норми земельного закону (частина друга статті 118, частина перша статті 122, частини восьмої статі 186 Земельного кодексу України), що Косівська міська рада, за результатами розгляду на пленарному засіданні клопотання ОСОБА_1 від 07.08.2023 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), мала прийняти одне з двох рішень: затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати земельну ділянку у власність або надати мотивовану відмову у затвердженні та наданні.
При цьому, рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність або про відмову у затвердженні та наданні, як індивідуальний правовий акт, має бути у формі рішення.
Суд звертає увагу, що за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 у справі № П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Дослідивши зміст протоколу тридцять другої сесії Косівської міської ради восьмого демократичного скликання від 19.09.2023, суд дійшов висновку про те, що такий протокол не є правовим актом індивідуальної дії та не може вважатися рішенням про відмову в наданні дозволу на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Також такий протокол не є документом, в якому зафіксовано прийняте сільською радою рішення про відмову в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і передачі земельної ділянки у власність за клопотанням ОСОБА_1 від 07.08.2023, оскільки за результатами голосування («За» - 1; «Проти» - 7; «Утрималось» - 10, «Не брало участі у голосуванні» - 0, «Відсутні» - 9) таке рішення взагалі не було прийнято. Також такий протокол, як наслідок, не містить належно обґрунтованих мотивів рішення про відмову в затвердженні технічної документації, як це передбачає вимогами частини другої статті 118, частини восьмої статті 186 Земельного кодексу України.
Враховуючи викладене вище тлумачення Великої Палати Верховного Суду поняття «бездіяльності суб`єкта владних повноважень», зміст приписів частини другої статті 118, частини восьмої статті 186 Земельного кодексу України, статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", положення Регламенту роботи Косівської міської ради, суд дійшов висновку про те, що клопотання ОСОБА_1 від 07.08.2023 хоч і розглянуто з порушенням місячного строку на пленарному засідання міської ради, проте за наслідками такого розгляду так і не було прийнято мотивованого рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність або про відмову у її затвердженні.
Отже, відсутність рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність або про відмову у затвердженні та наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити відповідно до Земельного кодексу України, чим порушив процедуру розгляду відповідного питання, а, отже, діяв всупереч вимогам чинного законодавства.
Щодо способу захисту порушеного права позивача внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, то суд зазначає таке.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту, а саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву, зазначила:
36…Суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
37. При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.
38. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу.
39. Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою….
У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання, оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника. Водночас, якщо рішення не було прийнято, то відсутні підстави для зобов`язання відповідача затвердити технічну документацію та передати земельну ділянку у власність, оскільки уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, позовну заяву ОСОБА_1 до Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області належить задовольнити повністю.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію №1392-9737-1098-8290 від 12.02.2024 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 12).
З огляду на задоволення позову, позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області 1211,20 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задоволити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.