Справа № 140/15273/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/15273/23 пров. № А/857/23071/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року (головуючий суддя: Ксензюк А.Я., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 , 19.06.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у призначення пенсії за вислугою років згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до вислуги, яка становить 27 років 07 місяців 05 днів;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 25 травня 2023 року, виходячи з вислуги в пільговому розрахунку та з врахуванням часу навчання в межах п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, яка становить 27 років 07 місяців 05 днів, здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» 20.04.2021 був звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу). Згідно з витягом з наказу Головного управлінні Національної поліції у Волинській області № 115 о/с від 16.04.2021 вислуга років на день звільнення складає: в календарному обчисленні 21 рік 02 місяці 01 день, в тому числі зараховано: служба в Збройних силах України 00 років 11 місяців 01 день служба в органах внутрішніх справ 14 років 09 місяців 17 днів, служба в поліції 05 років 05 місяців 13 днів. Час в пільговому обчисленні (без врахування вислуги в календарному обчисленні) 04 роки 00 місяців 04 дні. Страховий страж складає 26 років 02 місяці 00 днів.

У зв`язку зі звільненням, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначило позивачу пенсію за вислугу років не відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), а відповідно до пункту «б» цього ж Закону.

Позивач зазначає, що з урахуванням вислуги років, з врахуванням пільгового обчислення (25 років 02 місяці 05 днів), часу навчання у Луцькому державному технічному університеті з 06 серпня 1993 року по 24 червня 1998 року, виходячи із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби (2 роки 5 місяців) та періоду проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції з 17 грудня 2014 року по 22 січня 2015 року його вислуга років в пільговому обчисленні станом на день звільнення зі служби становила 27 років 07 місяців 05 днів, що є достатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугу років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 25.05.2023 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що оскільки на момент звернення позивача (11.04.2023) до пенсійного органу Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазнав змін щодо обчислення календарної вислуги. А тому відповідач правомірно здійснив обчислення календарної вислуги позивача, відповідно до приписів пунктів 1, 2, 2-1 цього Порядку та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 необхідної календарної вислуги років 25 календарних роки і більше.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема пункт «а» статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 25 календарних років і більше. У свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Постановою № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Волинській області від 16.04.2021 № 115 о/о «По особовому складу», майора поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (м. Горохів) Луцького районного управління поліції, звільнено зі служби в поліції з 20.04.2021.

Зі змісту цього наказу слідує, що вислуга років позивача на день звільнення становить:

- у календарному обчисленні 21 рік 02 місяці 01 день, в тому числі зараховано: служба в Збройних Силах України 00 років 11 місяців 01 день, служба в органах внутрішніх справ 14 років 09 місяців 17 днів, служба в поліції 05 років 05 місяців 13 днів.

- у пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) 04 роки 00 місяців 04 дні.

Страховий стаж складає 26 років 02 місяці 00 днів.

Згідно розрахунку вислуги років для призначення пенсії майора поліції ОСОБА_1 , інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (м. Горохів) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області від 20.04.2021:

- вислуга років для обчислення пенсії станом на 20.04.2021 становить - 26 років 02 місяці 00 днів;

- вислуга років для призначення пенсії станом на 20.04.2021 (календарна вислуга) - 21 рік 02 місяці 01 день (служба в Збройних силах України -11 місяців 1 день, служба в органах внутрішніх справ 14 років 09 місяців, служба в Національній поліції України 05 років 05 місяців 13 днів);

- час служби в пільговому обчисленні станом на 20.04.2021- 04 роки 00 місяців 04 дні.

Страховий стаж 26 років 02 місяців 00 днів.

З 21.04.2021 ГУ ПФУ у Волинській області позивачу призначена пенсія за вислугу років, відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ, у розмірі 51% від грошового забезпечення з урахуванням страхового стажу 26 років 02 місяці 00 днів, з яких: календарна вислуга 21 рік 02 місяці 01 день, що підтверджується листом ГУ ПФУ у Волинській області від 25.05.2023 № 14919-11868/Т-02/8-0300/23.

Позивач, 07.04.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за вислуги років відповідно до положень пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, виходячи з вислуги років для призначення пенсії 27 років 07 місяців 05 днів, в розмірі виходячи з 76 % відповідних сум грошового забезпечення.

Листом від 25.05.2023 № 14919-11868/Т-02/8-0300/23 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що для врахування тривалості служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги чи страхового стажу чинним законодавством не передбачено та, відповідно, для перевизначення відсоткового відношення від грошового забезпечення, немає підстав.

Крім цього, позивач звертався до ГУ Національної поліції у Волинській області із заявою про оформлення та направлення необхідних документів для призначення пенсії за вислугою років. Однак, листом від 12.04.2023 № 34/05/19-2023 ГУ Національної поліції у Волинській області, повідомлено позивача, що оскільки на день звільнення із служби не досягнуто стажу понад 25 календарних років, підстав для оформлення документів щодо призначення пенсії на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ немає.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірним у цій справі є питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років при призначенні позивачу пенсії згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 1-2 Закону № 2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та поліцейські.

Відповідно до статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Так, згідно з частиною другою статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-XII встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова № 393).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пунктом 1 Постанови № 393 (тут і надалі в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», яка набрала чинності 19 лютого 2022 року та була чинною на момент звернення до пенсійного органу 07.04.2023 за призначення пенсії згідно п. «а» ст. 12 Закону № 2262-XII), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, служба в органах внутрішніх справ, Національної поліції.

Відповідно до п. 2 Постанови № 393, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті «ж статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. (2-1 Порядку № 393).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393, до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», і стаття 12 Закону № 2262-XII, і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування. Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» змінено правове регулювання щодо врахування пільгової вислуги років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виходячи з положень статті 12 Закону № 2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393, календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 лише визначає, що певні періоди, які підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 31.08.2023 у справі № 200/4951/22, від 11.09.2023 у справі № 480/4827/22, від 31.2024 року у справі № 480/4941/22, у яких, серед іншого суд касаційної інстанції дійшов висновку, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-XII календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.

Як встановлено вище судом апеляційної інстанції (а. с. 16, 22, 24-26), вислуга років позивача, станом на 21.04.2021 (момент звільнення зі служби), у календарному обчисленні склала 21 рік 00 місяців 04 дні, що недостатньо для призначення пенсії за п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки на момент звільнення зі служби, позивач мав у календарному обчисленні 21 рік 00 місяців 04 дні, замість необхідних 25 календарних років і більше, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для призначення пенсії згідно п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Враховуючи вищенаведене, висновки Верховного Суду викладені у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а, на які покликався суд першої інстанції при вирішенні спору, помилково застосовані до спірних правовідносин, оскільки такі сформовані до внесення змін до Порядку № 393 у лютому 2022 року, тобто ґрунтуються на іншому правовому регулюванні, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, так як втратили свою актуальність для цього спору.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 140/15273/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар