Справа № 160/27652/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
24.10.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, поданий представником позивача адвокатом Кадук Вікторією Вікторівною, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, оформлену листом № 8721-8269/Т-03/8-2200/23 від 17 липня 2023 року, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення періоду роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008;
та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП Криворізький протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради згідно довідок № 334 від 03.12.2019 та № 408 від 23.05.2023;
- з 11 травня 2023 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 адміністративний позов було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: - уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами у відповідності до вимог КАС України, а також його копії для направлення відповідачу/відповідачам у справі; - документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі та порядку, встановлених чинним законодавством України.
За даними КП «ДСС» копію вищевказаної ухвали 16.11.2023 надіслано одержувачу адвокату Кадук В.В. Тобто, оскільки представник позивача зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, то ухвала про залишення позовної заяви без руху вважається врученою позивачеві 16.11.2023 в електронній формі шляхом її направлення на офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Тобто, враховуючи приписи ч.7 ст.251 КАС України, з урахуванням ч. 6 ст.120 КАС України строк для усунення недоліків до 21.11.2023.
21.11.2023 засобами поштового зв`язку від представника позивача адвоката Кадук В.В. надійшла уточнена позовна заява, у якій позовні вимоги викладено таким чином:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, оформлені листом № 8721-8269/Т-03/8-2200/23 від 17 липня 2023 року, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради згідно довідок № 334 від 03.12.2019 та № 408 від 23.05.2023;
- та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради згідно довідок № 334 від 03.12.2019 та № 408 від 23.05.2023;
- з 11 травня 2023 року призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.
До уточненого позову також надано електронну квитанцію про сплату судового збору від 17.11.2023 №2536-8350-2701-0398 на суму 1073,60 грн.
Позивач вважає. що протиправними є дії відповідача 2 у обчисленні стажу роботи позивача з 01.09.2005 по 25.12.2008 у КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР на посадах: сестрою медичною стаціонару відділення легеневого туберкульозу № 3 (з 01.09.2005 по 30.11.2005), медичною сестрою з процедур по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу № 3 (з 01.12.2005 по 25.12.2008) в одинарному розмірі. Тому слід зобов`язати відповідача 1 розрахувати для обчислення пенсії період роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008 у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського адміністративного окружного суду від 04.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувано у відповідачів додаткові докази та встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів КАС України, що підтверджується матеріалами справи.
За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження надіслано одержувачам ОСОБА_2 (представнику позивача), Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 22.12.2023 о 18:16 за допомогою підсистеми «Електронний суд» в їх електронний кабінет, а копію адміністративного позову та уточненого адміністративного позову відповідачам 24.10.2023 та 25.12.2023 відповідно, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву з урахуванням ч.6 ст.251 КАС України до 09.01.2024.
За правилами ст.263 КАС України адміністративна справа мала бути розглянута до 04.01.2024, проте з метою забезпечення принципу рівності сторін судом продовжено розгляд справи до спливу строку на подання відзиву на позові.
Суд зазначає, що ані у встановлений судом строк від відповідачів відзиву на позов та витребуваних документів не надходило.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Проте, суд звертає увагу, що від відповідачів станом на 10.01.2024 жодних повідомлень про неможливість подання відзиву та витребуваних ухвалою від 04.12.2023 доказів до суду надано не було. Будь-яких заяв клопотань до матеріалів справи від відповідачів також не надходило, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для продовження відповідачам процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на позов та витребуваних документів.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим РО Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області.
11.05.2023 позивач звернулась до відділу обслуговування громадян №16 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за Списком №2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №33 від 19.05.2023, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу.

У рішенні вказано, що пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2), становить 54 роки 6 місяців. Вік заявника 54 роки 16 днів. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2), становить 24 роки 6 місяців. Страховий стаж особи становить 39 років 8 місяців 25 днів. Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2), становить 10 років. Пільговий стаж особи становить 8 років 2 місяці 20 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, оскільки відсутнє свідоцтво про народження дитини та довідка з органів соціального захисту про отримання допомоги, оскільки в пільговій довідці вказано, що з 26.04.2004 по 09.11.2006 заявниця перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

До пільгового стажу не зараховано:

- період з 01.02.2001 по 31.08.2005, оскільки заявниця займала посаду медична сестра палатна по обслуговуванню туберкульозних хворих фтизіатричного відділення №3 та старша медична сестра фтизіатричного відділення №1, а в переліку робочих місць до атестації від 04.12.2000 №244 вказане відділення та посади відсутні.

- період з 07.06.2000 по 03.12.2000, оскільки наявна перерва між атестаціями.

Для зарахування до страхового стажу: періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, необхідно надати свідоцтво про народження дитини та довідку про отримання допомоги з органів соціального захисту населення.

Працює. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату: 26.10.2025.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач через свого представника адвоката Кадук В.В. звернулась до відповідача 2 із заявою від 04.07.2023, у якій просила:

- зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи ОСОБА_1 з 20.10.1999 по 25.12.2008 згідно довідок№ 334 від 03.12.2019 та№ 408 від 23.05.2023.

- зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 періоди роботи з 20.10.1999 по 18.03.2001 та з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР згідно довідок № 409 від 23.05.2023 та № 334 від 03.12.2019.

- з 11 травня 2023 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку відповідно п. «б» до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 на підставі заяви № 3433 від Л1.05.2023.

- розглянути заяву щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку відповідно п. «б» до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 (з метою досудового регулювання спору).

Листом від 17.07.2023 №8721-8269/Т-03/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, зокрема, повідомило представнику позивача, що 11.05.2023 ОСОБА_1 звернулась в сервісний центр обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Враховуючи норми пункту 4.2 Порядку №22-1 заява ОСОБА_1 від 11.05.2023 розглянута екстериторіальним принципом головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. За результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 19.05.2023 у зв`язку з недосягненням встановленого пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тривалість страхового стажу ОСОБА_1 з урахуванням норм статті 60 Закон №1788-ХІІ становить 36 років 4 місяці 29 днів. Пільговий стаж за Списком 2 становить 3 років 2 місяці 22 дні. При зверненні за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 надала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.12.2019 №334, видану КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської області»:

- з 20.10.1999 по 31.01.2001 на посаді медичної сестри індивідуального поста по обслуговуванню туберкульозних хворих 1-го фтизіатричного відділення;

- з 01.02.2001 по 18.03.2001 на посаді медичної сестри палатної по обслуговуванню туберкульозних хворих фтизіатричного відділення №3;

- з 01.09.2005 по 30.11.2005 на посаді сестри медичної стаціонару відділення легеневого туберкульозу №3;

- з 01.12.2005 по 25.12.2008 на посаді медичної сестри з процедур по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу №3.

Крім того, ОСОБА_1 надала накази про результати атестації робочих місць: - від 07.06.1995 №57а та від 04.12.2000 №244, проведених Криворізьким міськтубдиспансером №2, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення медичній сестрі індивідуального поста по обслуговуванню туберкульозних хворих 1-го фтизіатричного відділення; - від 04.06.2005 №181а, проведених Обласним комунальним закладом «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2», яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення сестрі медичної стаціонару та медичній сестрі з процедур по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу №3.

До пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано наступні періоди роботи: з 07.06.2000 по 03.12.2000, оскільки зазначений період роботи на посаді сестри індивідуального поста по обслуговуванню туберкульозних хворих 1-го фтизіатричного відділення не підтверджений матеріалами атестацій робочих місць; з 01.02.2001 по 18.03.2001, оскільки в наданому наказі про результати атестації робочих місць від 04.12.2000 №244 відсутня атестація робочих місць по фтизіатричному відділені №3.

Враховуючи норми статті 24 Закону, період роботи ОСОБА_1 з 20.10.1999 по 30.09.2003 зараховано в подвійному розмірі відповідно до норм статті 60 Закону №1788-ХІІ. Період роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008 зараховано в подвійному розмірі виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. Підстави для зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2004 в пільговому обчисленні відсутні, оскільки чинним законодавством не передбачено зарахування зазначених періодів роботи в подвійному обчислені. Період роботи ОСОБА_1 з 01.10.2003 по 31.12.2003 не зараховано в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону №1788-ХІІ, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про нараховану заробітну плату. Крім того, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період догляду у 2004 за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відсутня довідка органів соціального захисту населення про отримання допомоги.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.01.2018 введено в дію статтю 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає порядок призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списками № 1 № 2. Тому, статті 13 та 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» втратили чинність. Враховуючи зазначене, підстави для призначення пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2 з 11.05.2023 відсутні.

Крім того, листом відділу методології та організації роботи і застосування пенсійного законодавства управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01.08.2023 №36168-29371/Т-01/8-0400/23 повідомлено представнику позивача, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) працівники, зайняті повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Згідно наданих до заяви про призначення пенсії від 11.05.2023 документів, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 39 років 8 місяців 25 днів, з них пільговий стаж за Списком № 2 - 8 років 2 місяці 20 днів. Оскільки, на дату звернення ОСОБА_1 не досягла віку - 54 роки 6 місяців та має недостатньо пільгового стажу, було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.05.2023 №33. Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України окремих положень розділу І пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213 -VIII визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-УІІІ Закон № 1058 з 11.10.2017 доповнено розділом XIV-1 Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян. Зокрема, призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 регулюється статтею 114. Додатково повідомляємо. Відповідно до статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до статті 60 Закону №1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфеційних закладах, (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з наданням психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Після набрання чинності Законом № 1058, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених закладах тільки для визначення права на пенсію. Таким чином, для зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи на посаді медичної сестри у КЗ Криворізький протитуберкульозний диспансер з 20.10.1999 по 31.12.2003, ОСОБА_1 необхідно надати довідку, де зазначено факт перебування/не перебування в учбових відпустках, у відпустках за доглядом за дитиною до 3-х років та у відпустках без збереження заробітної плати. Для зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 немає підстав.

Не погоджуючись з відмовою в призначенні пенсії за віком по Списку №2 зі зниженням пенсійного віку та відмовою у зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періоду її роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

При цьому, суд враховує, що за приписами частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд в межах даного спору не надає оцінку обставинам зарахування/незарахування інших періодів роботи до страхового та/або до пільгового стажу позивача, зокрема й в подвійному розмірі, оскільки позивач вказане питання в позовній заяві не оскаржується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України встановлено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Стосовно зарахування періоду роботи позивача з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради згідно довідок № 334 від 03.12.2019 та № 408 від 23.05.2023 у подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вказує таке.

Стаття 60 Закону № 1788-XII встановлює пільги по обчисленню стажу (зарахування стажу роботи у подвійному розмірі) в деяких медичних закладах, а саме:

- лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я;

- у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД;

- в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я;

- у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я;

- у психіатричних закладах охорони здоров`я / закладах з надання психіатричної допомоги.

За приписами статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 № 2586-III (далі Закон № 2586-III):

- протитуберкульозні заклади лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

- туберкульоз соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Відповідно до частини першої статті 10 Закон № 2586-III медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 № 385, зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я містить, зокрема, Протитуберкульозний диспансер.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 № 514 затверджено «Перелік туберкульозних закладів», в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1 Лікарняні: протитуберкульозний диспансер.

Отже, протитуберкульозний диспансер належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.

Судом з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема, працювала:

- Міськтубдиспансер №2:

- 20.10.1999 прийнята медичною сестрою індивідуального поста по обслуговуванню туберкульозних хворих І-го фтизіатричного відділення (наказ №62к від 20.10.99);

- 01.02.2001 переведена молодшою сестрою палатною по обслуговуванню туберкульозних хворих фтизіатричного відділення №3 (наказ №1к від 01.02.01);

- 19.03.2001 переведена на посаду старшої медичної сестри фтизіатричного відділення №1 (наказ №24к від 19.03.2001);

- 02.01.2002 відділення перейменовано у «відділення легеневого туберкульозу №1» (наказ 1к від 02.01.2002);

- 01.09.2005 переведена сестрою медичною стаціонару відділення легеневого туберкульозу №3 (наказ №92к від 01.09.2005);

- 01.12.2005 переведена медичною сестрою з процедур по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу №3 (наказ №124к від 01.12.2005);

- 01.12.2005 комунальний заклад «Міський протитуберкульозний диспансер №2» перейменовано в обласний комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» (рішення Дніпропетровської облради від 21.05.2005 №386-17/ХХІV);

- 25.12.2008 звільнена по переводу (ст. 36 п.5 КЗпП України) в Комунальний заклад «Міська лікарня №16» (наказ №95к від 25.12.2008).

Згідно з довідкою уточнюючою особливий характер роботи і підтверджуючою постійну зайнятість на роботах з шкідливими умовами праці Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 03.12.2019 №334, яка надавалась позивачем разом із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 , 1969 р.н., працювала повний робочий день в Міськтубдиспансер № 2 з 20.10.1999 року (наказ №62-к від 20.10.1999) - медичною сестрою індивідуального поста по обслуговуванню туберкульозних хворих 1-го фтизіатричного відділення.

З 01.02.2001 року (наказ № 10к від 01.02.2001) - медична сестра палатна по обслуговуванню туберкульозних хворих фтизіатричного відділення № 3.

З 19.03.2001 року (наказ № 24к від 19.03.2001) - старша медична сестра фтизіатричного відділення № 1. 02.01.2002 року (наказ № 1к від 02.01.2002) відділення перейменовано у відділення легеневого туберкульозу № 1.

З 01.09.2005 року (наказ № 92-к від 01.09.2005) - сестра медична стаціонару відділення легеневого туберкульозу № 3.

01.12.2005 року (наказ № 124к від 01.12.2005) - медична сестра з процедур по обслуговуванню туберкульозних хворих відділення легеневого туберкульозу № 3.

25.12.2008 року (наказ № 95 к від 25.12.2008) - звільнено з роботи по переводу в КЗ «Міська лікарня № 16» (ст.36 п. 5 КЗпП України).

З 26.01.2004 року по 09.11.2006 року (наказ № 68 від 20.01.2004) - частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до 3-х років.

З 01.09.2005 року (наказ № 270 від 29.08.2005) - приступити до роботи після закінчення відпустки по догляду за дитиною до 3-х років.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 20.10.1999 року по 25.12.2008 року враховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Період роботи з 20.10.1999 року по 18.03.2001 року та з 01.09.2005 року по 25.12.2008 року віднесено до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджених Постановою КМ України: від 11.03.1994р № 162 Список № 2., розділ XXIV позиція 2260000а від 16.01.2003 р. № 36: Список № 2, розділ XXIV, п 24а Відпрацьовано пільгового стажу 4 роки 8 місяців 24 дні.

Довідка містить інформацію щодо перейменування/реорганізації підприємства, щодо підстав її видачі, підписана трьома посадовими особами та скріплена відповідною печаткою.

Крім того, на підтвердження означеного стажу позивачем також надано довідку Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 23.05.2023 №408. яка також містить інформацію, що робота в інфекційному закладі зараховується до стажу в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд звертає увагу, що розрахунок стажу форми РС-право за пенсійною справою 15 свідчить про те, що при обчисленні пенсії за віком період роботи позивача з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР, як працівника охорони здоров`я в інфекційних відділеннях по обслуговуванню туберкульозних хворих, зарахований у одинарному розмірі (3 роки 3 місяці 25 днів), замість подвійного, що є порушенням вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У графі «кратність» навпроти цих періодів роботи стоїть цифра «1». Крім того, графи «страх.стаж в одинар.» та «страх.стаж з урах.кр.» однакові.

Тобто, посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладені у листі № 8721-8269/Т-03/8-2200/23 від 17 липня 2023 року, на те, що період з 01.09.2005 по 25.12.2008 зараховано в подвійному розмірі виключно в частині визначення права не пенсію за віком на пільгових умовах спростовуються матеріалами справи.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Під час розгляду справи суд встановив і не заперечується відповідачами, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційних закладах охорони здоров`я.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушених прав позивача слід задовольнити заявлені позовні вимоги в цій частини, скоригувавши їх у заявлених межах на підставі ч.2 ст.9 КАС України, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради згідно довідок № 334 від 03.12.2019 та № 408 від 23.05.2023, оформлене листом № 8721-8269/Т-03/8-2200/23 від 17 липня 2023 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради згідно довідок № 334 від 03.12.2019 та № 408 від 23.05.2023.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку, суд вказує на таке.

У оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №33 від 19.05.2023 визначено, що:

- пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2), становить 54 роки 6 місяців. Вік заявника 54 роки 16 днів;

- необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2), становить 24 роки 6 місяців. Страховий стаж особи становить 39 років 8 місяців 25 днів;

- необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2), становить 10 років. Пільговий стаж особи становить 8 років 2 місяці 20 днів.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р. (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788-XII, у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р.) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці,- за списком №2 виробництв, робіт, професій, посаді показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 р. (далі - Закон №213-VIII) віковий ценз для жінок збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали у період з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року набували право на пенсію по досягненню 54 років.

Закон №213-VIII набув чинності з 01.04.2015 р.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону №1058-IV (станом на 01.04.2015 р.) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Отже, після набуття чинності нормами Закону №1058-IV (в редакції, чинній з 02.03.2015 р.) правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувались пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017 р. (далі - Закон №2148-VIII), яким текст Закону №1058-IV від 09.07.2003 р. доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому, Законом №2148-VIII у новій редакції викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV (у редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, як зокрема: 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року.

У силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01.10.2017 р.

Таким чином, з 01.10.2017 р. правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII від 05.11.1991 р. у редакції Закону №213-VIII від 02.03.2015 р. та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 р. у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 р.

Положення згаданих законів щодо умов призначення пенсії за віком були повністю ідентичними.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020р. №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII».

Пунктом 1 резолютивної частини цього Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 р. зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 р.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 р. стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б» - «г» статті54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини даного Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 року застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 р. в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 р. для осіб, які працювали до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».

Таким чином, з 23.01.2020 р. в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт «б» статті 13 Закону №1788-XII від 05.11.1991 р. у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015 р., та пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 р. у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 р.

Відносно позивача правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 50 років за пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII від 05.11.1991 р. у редакції до внесення змін Законом №213-VIII від 02.03.2015 р., та 55 років за пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV від 09.07.2003 р. у редакції Закону №2148-VIII від 03.10.2017 р.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З урахуванням викладеного, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

На час звернення ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду за призначенням пенсії їй виповнилося повних 54 роки та мала пільговий стаж 8 років 2 місяці 20 днів, отже позивач досягла необхідного віку, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з урахуванням зменшення такого віку на 4 роки (на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи).

Натомість, відповідач при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії не застосував підхід, який був би найбільш сприятливим для останньої, а саме: не врахував висновки, викладені Конституційним Судом України в рішенні від 23.01.2020 р. №1-р/2020, незважаючи на те, що у заяві про призначення пенсії позивач наполягала на призначенні їй пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.05.2023 №33 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Оскільки відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.

З огляду на вищевикладене, з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 11 травня 2023 року (з дня звернення за пенсією) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п.б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При цьому, суд звертає увагу, що у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський Суд з прав людини наголосив, що «... Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 1.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001 року)».

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 2147,20 грн, сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до електронних квитанцій від 18.10.2023 №7443-0372-8910-3108 та від 17.11.2023 №2536-98, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області на користь позивача (по 1073,60 грн з кожного з відповідачів).

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ), відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: 29013, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Герцена, буд.10; ) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП "Криворізький протитуберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради згідно довідок № 334 від 03.12.2019 та № 408 від 23.05.2023, оформлене листом № 8721-8269/Т-03/8-2200/23 від 17 липня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.09.2005 по 25.12.2008 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради згідно довідок № 334 від 03.12.2019 та № 408 від 23.05.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.05.2023 №33 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 11 травня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно