Справа № 736/450/24
Суддя: Чурупченко М. І.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/450/24
Номер провадження 2-а/736/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чурупченка М.І.,

за участю секретаря Макуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в порядку Кодексу адміністративного судочинства України за позовом ОСОБА_1 , представника позивача, адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та просить: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у відмові у знятті з військового обліку у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці на підставі п. 2 ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу»; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути його заяву про зняття із військового обліку, у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці та прийняти рішення про зняття із військового обліку, у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці на підставі п. 2 ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Свої вимоги мотивує тим, що він зайнятий постійним доглядом за своєю матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживає разом з нею в АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії № 26-09-41 від 26.09.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: «Ішемічна хвороба серця, прогресуюча стенокардія». Згідно з поточним станом здоров`я пацієнта лікарською комісією назначено потребу у постійному догляді. Догляд довірено виконувати йому, як сину. Також, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААВ №589248 від 12.09.2023 року, ОСОБА_2 має 2 групу інвалідності, строк інвалідності встановлено до 01.10.2025 року, дата чергового огляду 12.09.2025 року. Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 26.09.2023 року його мати, потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико- соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду, та відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Його брат, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його сестра, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не можуть здійснювати постійний сторонній догляд за матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку із їх постійним проживанням за кордоном.

Таким чином, призвавши його на військову службу під час мобілізації позбавить можливості виконувати обов`язок, що передбачений законодавством, та порушить конституційні права ОСОБА_2 , яка належить до числа осіб з інвалідністю II групи, що є неприпустимим.

09.10.2023 р., він особисто подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій серед іншого ставилося на вирішення питання про надання йому відстрочки на підставі абз. 10, 11 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Також 14.11.2023 року від його імені було подано клопотання про доручення документів до заяви від 09.10.2023 року, у якій були викладені обставини та долучені документи на їх підтвердження щодо відсутності інших осіб, які зобов`язані здійснювати догляд за ОСОБА_2 . У даному клопотанні він звертався із проханням до уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які приймають рішення щодо надання відстрочки від призову по мобілізації.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1/1416 від 15.11.2023 року йому було повідомлено про те, що він має право на відстрочку від призову на військову службу по мобілізації відповідно до абз. 11 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Також в даному листі вказувалося на обов`язок надавати органу, у якому він перебуває на військовому обліку, документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тому для оформлення відстрочки від призову йому необхідно особисто звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.11.2023 року йому було надано відстрочку від призову по мобілізації згідно з абз. 11 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» на 6 місяців.

25.12.2023 року Управлінням державної міграційної служби України в Чернігівській області було прийнято рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання до Ірландії (строк дії рішення до 25.06.2024 року).

15.01.2024 року він звернувся до військового керівництва ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про зняття його з військового обліку у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці. До даної заяви було долучено лист Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області № 7401.3-8213/74.1-23 від 28.12.2023 року. Проте, листом ІНФОРМАЦІЯ_7 № 1/147 від 13.02.2024 року йому було відмовлено у зняті з військового обліку у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці.

Така відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у знятті його з військового обліку у зв`язку із виїздом за кордон більше трьох місяців порушує його право у зв`язку з чим він звернувся до суду з даною позовною заявою.

Представник позивача у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та його представника.

Представник відповідача у судове засідання подав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також заяву про розгляд справи без його участі.

Судом встановлено, що позивач зайнятий постійним доглядом за своєю матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживає разом з нею в АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії № 26-09-41 від 26.09.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: «Ішемічна хвороба серця, прогресуюча стенокардія». Згідно з поточним станом здоров`я пацієнта лікарською комісією назначено потребу у постійному догляді. Догляд довірено виконувати йому, як сину. Також, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААВ №589248 від 12.09.2023 року, ОСОБА_2 має 2 групу інвалідності, строк інвалідності встановлено до 01.10.2025 року, дата чергового огляду 12.09.2025 року. Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 26.09.2023 року його мати, потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико- соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду, та відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини

(чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Його брат, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його сестра, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не можуть здійснювати постійний сторонній догляд за матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у зв`язку із їх постійним проживанням за кордоном.

Таким чином, призвавши його на військову службу під час мобілізації позбавить можливості виконувати обов`язок, що передбачений законодавством, та порушить конституційні права ОСОБА_2 , яка належить до числа осіб з інвалідністю II групи, що є неприпустимим.

09.10.2023 р., він особисто подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій серед іншого ставилося на вирішення питання про надання йому відстрочки на підставі абз. 10, 11 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Також 14.11.2023 року від його імені було подано клопотання про доручення документів до заяви від 09.10.2023 року, у якій були викладені обставини та долучені документи на їх підтвердження щодо відсутності інших осіб, які зобов`язані здійснювати догляд за ОСОБА_2 . У даному клопотанні він звертався із проханням до уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які приймають рішення щодо надання відстрочки від призову по мобілізації.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1/1416 від 15.11.2023 року йому було повідомлено про те, що він має право на відстрочку від призову на військову службу по мобілізації відповідно до абз. 11 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Також в даному листі вказувалося на обов`язок надавати органу, у якому він перебуває на військовому обліку, документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тому для оформлення відстрочки від призову йому необхідно особисто звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.11.2023 року йому було надано відстрочку від призову по мобілізації згідно з абз. 11 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» на 6 місяців.

25.12.2023 року Управлінням державної міграційної служби України в Чернігівській області було прийнято рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання до Ірландії (строк дії рішення до 25.06.2024 року).

15.01.2024 року він звернувся до військового керівництва ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про зняття його з військового обліку у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці. До даної заяви було долучено лист Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області № 7401.3-8213/74.1-23 від 28.12.2023 року. Проте, листом ІНФОРМАЦІЯ_7 № 1/147 від 13.02.2024 року йому було відмовлено у зняті з військового обліку у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці.

Така відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у знятті його з військового обліку у зв`язку із виїздом за кордон більше трьох місяців порушує його право у зв`язку з чим він звернувся до суду з даною позовною заявою.

Порядок оформлення документів для постійного проживання громадян України за кордоном встановлюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ від 21.01.1994р.

Відповідно до абзаців першого, третього ст. 4 Закону № 3857-ХІІ оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

25.12.2023 року Управлінням державної міграційної служби України в Чернігівській області було прийнято рішення про оформлення ОСОБА_1 документів для вийду за кордон на постійне місце проживання до Ірландії.

Відповідно до п.6 розділу IV, після подання заявником паспорта громадянина України у формі книжечки зі штампом зняття з реєстрації місця проживання або довідки про зняття з реєстрації місця проживання, виданої органом реєстрації, територіальний орган ДМС проставляє в паспорті громадянина України у формі книжечки (на одній із сторінок з одинадцятої по шістнадцяту) та в паспорті (паспортах) громадянина України для виїзду за кордон (на одній із сторінок з другої по п`яту) штампи пре оформлення вийду за кордон на постійне проживання, які скріплюються печаткою (після повернення на проживання в Україну вказані штампи анулюються).

У разі наявності в такої особи паспорта громадянина України у формі картки безконтактним електронним носієм територіальний орган ДМС вносить інформацію пре оформлення вийду за кордон на постійне проживання до безконтактного електронного носія. Якщо до безконтактного електронного носія, який імплантовано у паспорт громадянина України у формі картки, орган реєстрації не вніс інформацію про зняття з реєстрації місця проживання, територіальний орган ДМС перед внесенням інформації про оформлення виїзду за кордон на постійне проживання вносить до безконтактного електронного носія зазначену інформацію на підставі довідки про зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, для виконання рішення територіального органу ДМС про оформлення документів для вийду за кордон на постійне проживання, позивачу необхідно зняти з реєстрації своє місце проживання в Україні.

Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 33 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»

№ 2232-ХІІ від 25.03.1992 військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання.

Відповідно до ч. 3 ст.36 Закону № 2232-ХІІ військовий облік громадян України, які постійно проживають за кордоном, не ведеться.

У відповідності до положень п.2 ч.5 ст.37 Закону № 2232-ХІІ зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які вибули на строк більше трьох місяців за межі України.

Згідно з п.3 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово. На період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Крім того, у п. 5 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ встановлюється, що громадяни України, які вибули на строк більше трьох місяців за межі України, підлягають зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України).

П. 4 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ визначає, що у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Також норма ч. 6 ст. 22 Закону № 2232-ХІІ дублює згадані положення та вказує, що громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті /керівники ТЦКСП, військової частини, підрозділу СБУ тощо.

Лист Прикордонної Служби України № 23-6855/0/6-22-Вих від 17.03.2022 р. «Щодо порядку організації виїзду за кордон на період дії правового режиму воєнного стану» містить пункт про те, що обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років не застосовуються до осіб, які виїхали до інших держав на постійне місце проживання, що відповідно документально підтверджено.

Водночас, будь-яких особливостей, виключень або обмежень з наведених порядку ведення військового обліку, підстав і порядку зняття з військового обліку, на період воєнного стану, діючим законодавством не встановлено.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 отримав позитивне рішення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання до Ірландії, у останнього законні сподівання для зняття з військового обліку відповідно до вимог абз. 3 п. 1 ч. ст. 37 Закону № 2232-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні Тернопільського окружної адміністративного суду від 07.12.2022 року по справі № 500/3620/22 у якому зазначено наступне: «Відтак, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_8 повторно розглянути заяву позивача щодо зняття його з військового обліку у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон, з врахуванням усіх наданих ним документів та прийняти відповідне рішення, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні».

Разом з тим, відсутність механізмів реалізації прав і свобод, нівелює сутність таких прав і свобод, оскільки призводить до того, що вони стають декларативними, а це є неприпустимим у правовій державі, внаслідок чого є безпідставним посилання відповідача на відсутність процедури зняття з військового обліку військовозобов`язаних для виїзду за кордон на строк більше трьох місяців, під час воєнного стану.

Така правова позиція викладена у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 року по справі № 160/29581/23.

Також варто відмітити, що відповідно до п. 20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Військово-обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.

Про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки.

Вказане кореспондується також з нормами Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого указом Президента України № 582/2016 від 30 грудня 2016 року.

Так, військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу в розумінні зазначеного вище Положення є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Згідно з нормами вказаного Положення, у військовому квитку, серед іншого, проставляється відмітка про зняття військовослужбовця з військового обліку. Отже, з проведеного правового аналізу законодавчих норм, що регламентують порядок здійснення військового обліку, єдиними документами, що посвідчують факт зняття особи з військового обліку є військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного з відповідною відміткою.

Таким чином, з метою проходження паспортного контролю на державному кордоні України позивач зобов`язаний мати при собі військовий квиток з відміткою районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про його зняття з військового обліку.

Враховуючи той факт, що позивачем зроблені усі необхідні дії зі своєї сторони, той має право сподіватися на ухвалення позитивного рішення від військового командування.

Відмовляючи у знятті з військового обліку відповідач посилається на положення п. 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року.

Проте в листі від 13.02.2024 року № 1/147 немає згадки на положення п. 2 ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», за якими зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Службі зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України: які вибули на строк більше трьох місяців за межі України.

Аналогічні положення містяться в Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року.

В той же час, жоден із названих позивачем нормативно-правових актів не містить у собі згадку про порядок перетину державного кордону України, зокрема, у якості супроводу особи з інвалідністю.

Крім того, відповідач вказує про неможливість перетину державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану та під час мобілізації призовниками, військовозобов`язаними та резервістами.

Втім, до повноважень районних (міських) територіальні центрів комплектування та соціальної підтримки не належить визначення права військовозобов`язаних на перетин державного кордону України відповідно до Положень про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою КМУ № 154 від 23.02.2022 року

Саме працівники прикордонної служби після перевірки наявних документів приймають рішення про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на перетин державного кордону України.

При тому, варто вказати, що позивач звертався до відповідача із проханням про його зняття з військового обліку, але ж ніяк для надання дозволу на перетин державного кордону України.

Таким чином, в даному випадку підлягають до застосування норми Закону № 2232-XII та Порядку № 1487.

При зверненні із заявою від15.01.2024 року ОСОБА_1 були подані усі необхідні документи для проведення процедури зняття його з військового обліку у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці. Проте відповідачем не дотримано вимог Закону № 2232-ХІІ та Порядку №1487 при наданні відмови у знятті позивача з такого обліку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи

місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з нормою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вважає, що відповідачем необгрунтовано було відмовлено у знятті ОСОБА_1 з військового обліку, оскільки останнім було подано усі необхідні документи для прийняття позитивного рішення, а тому порушенні права позивача підлягають захисту у судовому порядку.

Приймаючи рішення про зобов`язання органу державної влади виконати свої дискреційні повноваження, суд, перш за все, відновлює баланс взаємодії між органами державної влади та фізичними особами, суб`єктами господарювання. При цьому, суд, приймаючи саме таке рішення на захист порушених прав про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певну дію, унеможливлює виникнення вільного трактування та зловживання з боку органів державної влади своїми повноваженнями.

Умови, за яких орган може відмовити у звільненні, визначені законом. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - звільнити з військової служби або не звільнити (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними. Відтак, слід зобов`язавати відповідача вчинити виключно ті дії, які прямо передбачені Законом, і вчинити їх лише після надходженні відповідної інформації (документів), наявність якої (яких) дозволяє це зробити. В даному випадку такі документи вже надані позивачем у повному обсязі у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства України, тобто наявні у відповідача.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за ним, так як вимога про його стягнення не заявлялась.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 90, 229, 245, 246, 250, 255, 271, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у відмові у знятті з військового обліку ОСОБА_1 , у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці на підставі п. 2 ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2024 про його зняття із військового обліку, у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці та прийняти рішення про зняття ОСОБА_1 із військового обліку, у зв`язку із виїздом за кордон більше ніж на 3 місяці на підставі п. 2 ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Сплачений судовий збір залишити за позивачем.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його складення може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя М.І.Чурупченко