Справа № 240/1598/24
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/1598/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попова О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Державної установи "Центр пробації", в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» щодо невиплати додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 за період з 24.02.2022 року по 07.07.2022 року включно;

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168, в розмірі 30 000 гривень щомісячно за період з 24.02.2022 року по 07.07.2022 року включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», вона набула право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 30000 гривень за період з 24.02.2022 по 07.07.2022, однак відповідач протиправно не включив додаткову винагороду до розрахунку заробітної плати позивача за вищезазначені періоди.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.

15.02.2024 на електронну адресу суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що "Центр пробації" звернувся до Міністерства юстиції України з листом про надання роз`яснень щодо поширення дії постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 на осіб начальницького складу "Центру пробації". Міністерством юстиції України надано відповідь, у якій зазначено, що при підготовці проекту постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 фінансово-економічні розрахунки здійснено за бюджетною програмою 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України». Водночас утримання персоналу Державної установи «Центр пробації» здійснюється за бюджетною програмою 3601030 «Забезпечення діяльності органів пробації». Відповідачем зазначено, що позивачка не залучалась до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану», заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не несе службу у розумінні нормативно-правових актів, а виконувала свої службові обов`язки, пов`язані з реалізацією завдань та функцій пробації відповідно до посадових обов`язків, тому вважає, що відсутні правові підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-16-В від 18.03.2024 та №01-19-В від 05.04.2024 у період з 25.03.2024 по 29.03.2024 та з 15.04.2024 по 19.04.2024 головуюча суддя перебувала у щорічній відпустці.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі-позивач) з 26.08.2018 проходить службу в Нікопольському міськрайонному відділі №1 філії Державної установи "Центр пробації"у Дніпропетровській області.

При цьому Нікопольський міськрайонний відділ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області не є розпорядником бюджетних коштів. Виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Нікопольського міськрайонного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, в тому числі Позивачу, здійснює Державна установа «Центр пробації».

Представником позивача зазначено, що відповідач в період з 24.02.2022 року по 07.07.2022 року включно не виплачував додаткову винагороду позивачу, передбачену Постановою №168.

В грудні 2023 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом в якому просив надати інформацію про виплату позивачу спірної винагороди та доплатити належні суми додаткової винагороди у спірний період.

Проте у відповідь листом від 09.01.2024 №1/1-31/11/Ян-24 отримав відмову а виплату додаткової винагороди відповідач не здійснив.

Вважаю бездіяльність відповідача щодо невиплати Позивачу додаткової винагороди в період з 24.02.2022 року по 07.07.2022 року включно протиправною, представник позивача звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом.

Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5 (далі - Порядок №925/5).

Пунктом 3 розділу І Порядку №925/5 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом першим пункту 4 розділу І Порядку №925/5 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому було продовжено та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022.

В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 350 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнено абзац перший після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 №350 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 №213-р внесено зміну у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», доповнивши його після позиції «Волинська область» позицією «Дніпропетровська область».

Отже, з викладеного встановлено, що Кабінет Міністрів України встановив додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень щомісячно, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 01.07.2022 № 754 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», що набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 червня 2022 року. Зміни, що вносяться до пункту 1 Постанови № 168 в абзаці першому:

слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога Програми «єПідтримка» замінити словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»;

після слова «щомісячно» доповнити словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 08.10.2022 № 1146 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», що набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 вересня 2022 року.

Зміни, що вносяться до пункту 1 Постанови № 168 в абзаці першому:

слова «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні),» та «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)» виключити».

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка, є майором внутрішньої служби, перебуває на посаді заступника начальника Нікопольського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених правових норм та встановлених обставин справи, позивачка мала право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у період з 11.03.2022 по 31.05.2022, оскільки 11.03.2022 розпорядженням Кабінету Міністрів України №213-р від 11.03.2022 внесено зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 та доповнено його позицією Дніпропетровська область.

Доводи позивача про наявність підстав для виплати додаткової винагороди за період з 24.02.2022 до 10.03.2022 включно, суд вважає необґрунтованими, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Надаючи оцінку доводам відповідача та третій особи, що право на отримання додаткової винагороди мають лише ті особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які саме несуть службу в органах та установах зазначеної Служби, суд зазначає таке.

У цьому випадку поняття «несення служби», яке зазначено у пункті 1 Постанови №168, тотожні поняттю «проходження служби». Оскільки, законодавством визначено, що особи рядового і начальницького складу, які мають спеціальні звання проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, немає ніяких підстав вважати, що вони службу не несуть.

Положення пункту 1 Постанови №168 не містять застережень щодо призначення додаткової допомоги виключно особам, які беруть участь в оперативних заходах, несуть варту, в тому числі в нічний час, несуть службу у наряді, тощо.

Тобто, Постанова №168 не ставить в залежність отримання додаткової винагороди від залучення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби від виконання завдань та заходів, спрямованих на забезпечення безпеки в умовах воєнного стану, як про це вказує відповідач.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №200/297/23, від 02.11.2023 у справі №160/11851/22.

Посилання відповідача на те, що фінансово-економічні розрахунки до постанови КМУ №168 для осіб ДКВС здійснюється за бюджетною програмою 3601020, за якою не здійснюється утримання персоналу підрозділів пробації та на постанову КМУ №562 від 07.05.2022, наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України №309 від 22.12.2022 не приймається судом до уваги, оскільки ці норми не спростовують право позивача на отримання додаткової винагороди.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про здійснену відповідачем протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168. Порушені права позивача на отримання додаткової винагороди у належному розмірі підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди за період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 із розрахунку 30000 грн на місяць.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Державної установи "Центр пробації" (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050. РНОКПП/), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за період з 11.03.2022 року до 31.05.2022 року з розрахунку 30 000 грн. на місяць.

Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року, із розрахунку 30000 грн на місяць.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному устаттею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

22 квітня 2024 р.