Справа № 380/25725/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року справа № 380/25725/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Гавдик З.В., суддів: Братичак У.В., Мричко Н.І., за участю секретаря судового засідання Раєнко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №380/25725/23 в режимі відеоконференції

за позовомОСОБА_1 , представники- Фостяк А.Я., Косик Л.А.
до проКабінету Міністрів України, представник - Луценко А.С. за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, представник- не з`явився Державної екологічної інспекції України, представник- Самоніна О.С. стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

02.11.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Державної екологічної інспекції України, в якому із врахуванням заяви від 08.04.2024, просив:

- стягнути з Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.04.2019 по 31.10.2023 в розмірі 2380215,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2015 Львівським окружним адміністративним судом у справі №813/889/15 винесено постанову, якою адміністративний позов задоволено повністю:

- визнано протиправним розпорядження Кабінету Міністрів України №20-р від 21 січня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної екологічної інспекції України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України);

- визнано протиправним наказ Державної екологічної інспекції України від 23 січня 2015 року №17 - о «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної екологічної інспекції України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (п. 1 ч. 1 ст.41 КЗпП України)»;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді Голови Державної екологічної інспекції України з 24 січня 2015 р.; стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24450,23 грн.

Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою від 05.04.2016 касаційні скарги Міністерства екології та природних ресурсів України і Кабінету Міністрів України задовольнив частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015 в частині позовних вимог про стягнення з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасував, а справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення в частині позовних вимог про стягнення з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та направляючи справу в цій частині на новий розгляд, зазначив, що суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, не вірно визначили період вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/889/15 від 08.06.2016, адміністративний позов було задоволено повністю: стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23334 (двадцять три тисячі триста тридцять чотири) гривні 91 копійок з врахуванням обов`язкових платежів та зборів. Вимушеним прогулом у даній справі слід вважати період з моменту незаконного звільнення позивача до моменту його поновлення на посаді, а саме період з 24.01.2015 року (день, наступний за звільненням позивача, згідно наказу ДЕІ України від 23.01.2015 року) по 13.09.2015 року (день, що передує прийняттю Львівським окружним адміністративним судом рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді).

У зв`язку з тим, що рішення суду в частині поновлення позивача на роботі не виконане, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за період з 14.09.2015 по 31.03.2019.

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа №1.380.2019.002126 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства екології та природних ресурсів України, Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 14.09.2015 року до 31.03.2019 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.07.2023 касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено без задоволення.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2022 і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2022 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Станом на час звернення до суду по даній справі, рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/889/15 від 14.09.2015 про поновлення на роботі не виконано, позивач перебуває у вимушеному прогулі.

Оскільки допущено затримку виконання судового рішення, позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з 01.04.2019 по 31.10.2023.

Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2023 по справі №1.380.2019.002126 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства екології та природних ресурсів України, Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, зазначив, що особливістю цієї справи є те, що в періоді, на який припадає затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі (період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата), відбулися зміна структури заробітної плати, поєднана з підвищенням посадових окладів усіх державних службовців, та подальше підвищення їхніх посадових окладів (без зміни структури заробітної плати) (п. 80 постанови).

Розмір надбавки позивачу за вислугу років на державній службі складає 39 % посадового окладу.

Сукупний розмір середнього заробітку позивача за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 01.04.2019 по 31.10.2023 становить - 2380215,51 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду додаткові пояснення та докази, просили позов задоволити повністю.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає про відсутність можливості стягнення з Кабінету Міністрів України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Ініціатором звільнення позивача із займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, виступило Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, яке звернулося з відповідним поданням до Кабінету Міністрів України, відповідно до Порядку розгляду питань, пов`язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або Кабінетом Міністрів України чи погоджується з Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою КМ України від 11.04.2012 №298.

З огляду на існуючу судову практику, у тому числі стосовно поновлення на посаді осіб, які були призначені Урядом, відповідач наголошує, що обов`язок з фактичного поновлення покладається на орган, у якому така особа працювала та безпосередньо здійснювала свої посадові обов`язки.

Крім цього, протокол розрахунку середньої заробітної плати позивача, довідку про середню заробітну плату, середній заробіток за час вимушеного прогулу щодо здійснених обрахунків, були видані саме Державною екологічною інспекцією України.

Тобто, позивач перебував у трудових правовідносинах саме з Державною екологічною інспекцією України, а не з Кабінетом Міністрів України, а тому і виплата заробітної плати позивачу здійснювалась саме Державною екологічною інспекцією України, а отже обов`язок щодо відшкодування йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу через невиконання судового рішення має бути покладено саме на Державну екологічну інспекцію України.

У правовідносинах із позивачем Кабінет Міністрів України виступав виключно як суб`єкт призначення, проте, ці відносини не включали в себе нарахування заробітної плати, облік робочого часу та інших ознак перебування саме у трудових правовідносинах.

Уряд не є розпорядником бюджетних коштів, у розумінні норм бюджетного законодавства. При цьому, зазначене є суттєвим, оскільки довільне трактування позивачем можливості стягнення коштів з тих чи інших суб`єктів владних повноважень призведе до порушення вищезазначених норм і структури бюджетних правовідносин.

Отже, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі має пред`являтися саме до суб`єкта з яким позивач перебував у трудових правовідносинах, в даному випадку до Державної екологічної інспекції України, а не до Кабінету Міністрів України.

Суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги заперечила, надала суду додаткові докази та документи, просила суд відмовити в задоволені позову повністю.

Третя особа Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів, своєї правової позиції щодо предмету спору не висловило, участі уповноваженого представника в судові засідання не забезпечило, хоча було належним чином повідомлено про дату та час судових засідань.

Третя особа - Державна екологічна інспекція України надала суду пояснення про те, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 273-р ОСОБА_1 призначено Головою Державної екологічної інспекції України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 20-р ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (пункт 1 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.09.2015, залишеною без зміну ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015 у справі № 813/889/15, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, зокрема:

- визнано протиправним розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 20-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної екологічної інспекції України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України)»;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді Голови Державної екологічної інспекції України з 24.01.2015.

Держекоінспекція вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що боржником у зобов`язанні виконати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 у справі № 813/889/15, якою позивача поновлено на посаді Голови Державної екологічної інспекції України є Кабінет Міністрів України.

Також, вказана тертя особа звертає увагу суду на те, що у постанові від 06.07.2023 у справі № 1.380.2019.002126 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив: «Отже, у розумінні статті 236 КЗпП України власником (уповноваженим органом), який має обов`язок видати наказ (розпорядження) про поновлення ОСОБА_1 по посаді Голови Державної екологічної інспекції України, є Кабінет Міністрів України, а відтак витрати по виплаті середнього заробітку за час затримки виконання постанов Львівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі № 813/889/15 повинен нести саме цей орган виконавчої влади».

Отже, у зв`язку з не виконанням судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови Державної екологічної інспекції України в період з 14 вересня 2015 року по 31 липня 2021 року Кабінет Міністрів України має понести відповідальність у вигляді виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду, встановлену статтею 236 КЗпП України.

Представник третьої особи - Державної екологічної інспекції України, в судовому засіданні підтримала надані пояснення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 07.11.2023 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі. 06.03.2024 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

Судом встановлені наступні обставини:

14.09.2015 Львівським окружним адміністративним судом у справі №813/889/15 винесено постанову, якою адміністративний позов задоволено повністю:

- визнано протиправним розпорядження Кабінету Міністрів України №20-р від 21 січня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної екологічної інспекції України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України);

- визнано протиправним наказ Державної екологічної інспекції України від 23 січня 2015 року №17 - о «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Голови Державної екологічної інспекції України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України)»;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді Голови Державної екологічної інспекції України з 24 січня 2015 року;

- стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24450,23 (двадцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят гри. 23 коп.).

Вказана постанова була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015.

Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою від 05.04.2016 касаційні скарги Міністерства екології та природних ресурсів України та Кабінету Міністрів України задовольнив частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015 в частині позовних вимог про стягнення з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасував, а справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення в частині позовних вимог про стягнення з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та направляючи справу в цій частині на новий розгляд, зазначив, що суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, не вірно визначили період вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/889/15 від 08.06.2016, адміністративний позов було задоволено повністю:

- стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23334 (двадцять три тисячі триста тридцять чотири) гривні 91 коп. з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Станом на день звернення позивача до суду із позовом по даній справі про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з 01.04.2019 по 31.10.2023, рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/889/15 про поновлення позивача на роботі не виконано.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає можливим стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у справі №813/889/15 про поновлення позивача на роботі за період з 01.04.2019 по 31.10.2023.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

На час розгляду даної справи, постанову Львівського окружного адміністративного суду в справі №813/889/15 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді не виконано. Вказані обставини сторонами та третіми особами у справі не спростовувалось і не заперечувалось.

Згідно із ст. 236 КЗпП України, у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі є видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (постанови від 25 січня 2023 року у справі №359/4426/21, від 17 червня 2020 року у справі №521/1892/18).

Верховний Суд також висновував, що середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі (постанова від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16).

Верховний Суд зазначав, що враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення (постанова Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №243/2748/16-ц).

Верховний Суд неодноразово вказував, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період (постанови від 8 вересня 2020 року у справі №810/2837/18, від 21 лютого 2023 року у справі №380/10648/21).

Зважаючи на обставини справи, приписи статті 236 КЗпП України та практику її застосування, висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.07.2023 справі, позов ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі є обґрунтованим.

Також Верховний Суд у згаданій постанові від 06.07.2023 вказав про правомірність висновків судів попередніх інстанцій стосовно того, що належним відповідачем у цій справі є Кабінет Міністрів України, оскільки відповідальним за затримку виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі є Кабінет Міністрів України як суб`єкт призначення. Верховний Суд також погодився з висновками судів про те, що саме Кабінет Міністрів України є уповноваженим органом, котрий виплачує середній заробіток у разі затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Згідно із ч. 1 ст. 113, п. 9-2 ст. 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади і призначає на посади та звільняє з посад за поданням Прем`єр-міністра України керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 року №3166-VI (із змінами, внесеними згідно із Законом від 27 лютого 2014 року №795-VII) керівник центрального органу виконавчої влади призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 19 цього Закону в редакції Закону від 10 грудня 2015 року №889-VIII керівник центрального органу виконавчої влади призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за пропозицією Комісії з питань вищого корпусу державної служби.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 31 Закону України «Про державну службу» від 10 травня 2015 року №889-VIII рішення про призначення приймається на посаду державної служби категорії «А» суб`єктом призначення, визначеним Конституцією та законами України, у порядку, передбаченому Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до пунктів 1, 10 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекцію очолює Голова, який призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства про державну службу.

Отже, у розумінні статті 236 КЗпП України власником (уповноваженим органом), який має обов`язок видати наказ (розпорядження) про поновлення ОСОБА_1 на посаді Голови Державної екологічної інспекції України, є Кабінет Міністрів України, а відтак витрати по виплаті середнього заробітку за час затримки виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі №813/889/15 повинен нести саме цей орган виконавчої влади.

Відтак, судом відхиляються доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем у справі.

Щодо розміру середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню судом враховуються наступні аргументи позивача.

Стаж державної служби позивача станом на 23 січня 2015 року становить 13 років 9 місяців 2 дні.

Згідно із ч. 1 ст. 52 Закону України «Про державну службу» надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Таким чином, розмір надбавки за вислугу років на державній службі позивача складає 39% посадового окладу.

Згідно із ч. 2 ст. 52 Закону України «Про державну службу» розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» (в редакціях у спірний період) встановлено розмір надбавка до посадового окладу за ранг. Позивачу присвоєно 7 ранг державного службовця, розмір надбавки становить - 400 грн.

У період з 01.04.2019 по 31.12.2019 розмір посадового окладу за посадою Голови Держекоінспекції складав 24000,00 грн (що підтверджується штатним розписом Державної екологічної інспекції України на 2019 рік).

До заробітної плати включалась надбавка за ранг (7 ранг державного службовця) у розмірі 400 грн (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. №15). Надбавка за вислугу років - 9 360 грн (39% посадового окладу).

Згідно додатку до Листа Міністерства соціальної політики України від 08.08.2018 №78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» кількість робочих днів у періоді з 01.04.2019 по 31.12.2019 становить 189 робочих дні.

Таким чином розмір заробітної плати із врахуванням структури заробітної плати у період з 01.04.2019 по 31.12.2019 становив 33760 грн (24000 грн + 400 грн + 9360 грн).

Розмір середньоденної заробітної плати починаючи з 01.04.2019 становить 1607,61 грн (33760 грн ( розмір заробітної плати) / 21 кількість робочих днів у квітні 2019).

Виходячи із визначеної таким чином середньоденної заробітної плати, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 становить 303838,29 грн (1607,61 грн. (розмір середньоденної заробітної плати) * 189 робочих днів).

У період з 01.01.2020 по 31.12.2021 розмір посадового окладу за посадою Голови Держекоінспекції складав 29400,00 грн (що підтверджується штатним розписом Державної екологічної інспекції України на 2020 рік та штатним розписом Державної екологічної інспекції України на 2021 рік).

Окрім того до заробітної плати включалась надбавка за ранг (7 ранг державного службовця) у розмірі 400 грн (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. №15). Надбавка за вислугу років - 11 466 грн. (39% посадового окладу).

Згідно додатку до Листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 №1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» кількість робочих днів у 2020 році становить 251 робочих днів.

Відповідно до додатку до Листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 №3501-06/2019 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» кількість робочих днів у 2021 році становить 250 робочих днів.

Отже, кількість робочих днів у періоді 01.01.2020 по 31.12.2021 становить - 501 робочий день.

Розмір заробітної плати із врахуванням структури заробітної плати у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 становив 41 266 грн (29400 грн + 400 грн + 11 466 грн)

Розмір середньоденної заробітної плати починаючи з 01.01.2020 становить 1965,04 грн (41 266 грн ( розмір заробітної плати) / 21 кількість робочих днів у січні 2020).

Виходячи із визначеної таким чином середньоденної заробітної плати, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 становить 984 485,04 грн (1965,04 грн (розмір середньоденної заробітної плати) * 501 робочий день).

У період з 01.01.2022 по 31.10.2023 розмір посадового окладу за посадою Голови Держекоінспекції складав 31 200 грн (що підтверджується штатним розписом Державної екологічної інспекції України на 2022 рік та штатним розписом Державної екологічної інспекції України на 2023 рік).

Окрім того до заробітної плати включалась надбавка за ранг (7 ранг державного службовця) у розмірі 400 грн (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. №15). Надбавка за вислугу років - 12 168 грн (39% посадового окладу).

Щодо тривалості робочого часу у період з 01.01.2022 по 31.10.2023 позивач зазначив наступне:

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дія воєнного стану в Україні продовжено. Тривалість робочого часу в умовах воєнного стану врегульовано Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» нормальна тривалість робочого часу у період дії воєнного стану може бути збільшена до 60 годин на тиждень для працівників, зайнятих на об`єктах критичної інфраструктури (в оборонній сфері, сфері забезпечення життєдіяльності населення тощо).

Для працівників, зайнятих на об`єктах критичної інфраструктури (в оборонній сфері, сфері забезпечення життєдіяльності населення тощо), яким відповідно до законодавства встановлюється скорочена тривалість робочого часу, тривалість робочого часу у період дії воєнного стану не може перевищувати 40 годин на тиждень. П`ятиденний або шестиденний робочий тиждень встановлюється роботодавцем. Час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) визначається роботодавцем. Тривалість щотижневого безперервного відпочинку може бути скорочена до 24 годин.

З метою встановлення кількості робочих днів за посадою Голови Державної екологічної інспекції України в період воєнного стану, стороною позивача було надіслано адвокатський запит до Державної екологічної інспекції України.

У відповіді № 1745/5/16-24 від 03.04.2024 Державно екологічна інспекція України повідомила, що у 2022 році загальна кількість робочих днів для посадових осіб Держекоінспекції становили - 257 днів, у період з 01.01.2023 по 31.10.2023 - 217 днів.

Отже, кількість робочих днів у періоді 01.01.2022 по 31.10.2023 становить - 474 робочих дня.

Розмір заробітної плати із врахуванням структури заробітної плати у період з 01.01.2022 по 31.10.2023 становив 43 768 грн (31 200 грн + 400 грн + 12 168грн)

Розмір середньоденної заробітної плати починаючи з 01.01.2022 становить 2303,57 грн (43 768 грн( розмір заробітної плати) / 19 кількість робочих днів у січні 2022).

Виходячи із визначеної таким чином середньоденної заробітної плати, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 01.01.2022 по 31.10.2023 становить 1091892,18 грн (2303,57 грн (розмір середньоденної заробітної плати) * 474 робочих дня).

З матеріалів справи сукупний розмір середнього заробітку заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі позивача за період з 01.04.2019 по 31.10.2023 становить - 2380215,51 грн. Жодними належними та допустимими доказами відповідач та треті особи не спростували вказаних аргументів позивача.

Крім цього, суд зазначає, що аргументи позивача по суті узгоджуються із позицією ВС викладеною у постанові від 06.07.2023, в якій Верховний Суд дійшов наступних висновків:

« 49. Зважаючи на обставини справи, приписи статті 236 КЗпП України та практику її тлумачення, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позову ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

50. Одночасно з цим, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій стосовно того, що належним відповідачем у цій справі є Кабінет Міністрів України.

66. Інше ключове питання спору стосується порядку обчислення та розміру середнього заробітку час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

69. Водночас суди попередніх інстанцій з розбіжних мотивів, однак одностайно відхилили доводи позивача про необхідність проведення розрахунку середнього заробітку з урахуванням положень абзаців 7, 8 пункту 2 Порядку №100 через зміну структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів державних службовців у травні 2016 року.

70. У касаційній скарзі представник позивача вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм положень пунктів 2, 10 Порядку №100 під час проведення розрахунків середнього заробітку.

71. Верховний Суд частково погоджується із доводами представника позивача з огляду на таке.

90. Визначаючись із розміром середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суди попередніх інстанцій не врахували особливостей, передбачених абзацами 7, 8 пункту 2 абзацом 1, 2 пункту 10 Порядку №100.

91. Внаслідок цього суди не розмежували період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на два окремі проміжки: з 15 вересня 2015 року до 30 квітня 2016 року та з 1 травня 2016 року до 31 березня 2019 року, а відтак і не провели належних розрахунків як того вимагали фактичні обставини і матеріальний закон.

92. У цьому контексті Суд зазначає, що у періоді з 15 вересня 2015 року до 30 квітня 2016 року включно розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі визначається за загальними правилами, установленими абзацом 3 пункту 2, пунктом 5, абзацами 1, 2 пункту 8, абзацами 1, 2 пункту 10 Порядку №100 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), а саме: шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів у періоді затримки з коригуванням середнього заробітку на коефіцієнт підвищення окладів.

93. У такому разі коефіцієнт підвищення посадових окладів визначається шляхом ділення посадового окладу після підвищення на розмір посадового окладу до такого підвищення, тобто окладу до звільнення. Цією особливістю коригування окладів Суд керувався у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі №804/8042/17.

94. Разом з цим, у період з 1 травня 2016 року до 31 березня 2019 року включно розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі проводиться за спеціальним правилом, установленим абзацом 8 пункту 2 Порядку №100, тобто у розмірі заробітної плати за травень 2016 року, виходячи із нових умов оплати праці.

95. Враховуючи приписи абзацу 8 пункту 2 Порядку №100, у такому разі розрахункова заробітна плата державного службовця має обчислюватися на основі загальної суми виплат, передбачених згідно з нормами статей 50, 52 Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII і постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року №292 Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році, а саме: посадового окладу за посадою Голови Державної екологічної інспекції України; інших обов`язкових виплат надбавки за вислугу років, надбавки за ранг.

96. Далі за правилами абзацу 1 пункту 8 Порядку №100 визначається середньоденна заробітна плата: шляхом ділення розрахункової заробітної плати за травень 2016 року (посадовий оклад + надбавка за ранг + надбавка за вислугу років) на число робочих днів у травні 2016 року.

97. Нарахування середньоденної заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення провадиться шляхом множення середньоденної заробітної плати за травень 2016 року на число робочих днів у періоді затримки.

98. У разі, якщо до закінчення періоду затримки виконання рішення відбувалося чергове підвищення посадового окладу за посадою Голови Державної екологічної інспекції України, то після цього середньоденна заробітна плата за травень 2016 року в обчисленнях не застосовується, а середній заробіток визначається наново на основі загальної суми виплат, передбачених умовами праці, що встановлені після такого підвищення, а саме: посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг.

99. У такому випадку коригування середнього заробітку на коефіцієнт підвищення посадових окладів з 1 травня 2016 року додатково не здійснюється.

100. На тлі викладеного колегія суддів зазначає про те, що суд першої інстанції взагалі не застосував до спірних правовідносин пункт 10 Порядку №100 для коригування середнього заробітку, а натомість суд апеляційної інстанції застосував цей пункт до усього період затримки виконання рішення, що в обох випадках свідчить про неправильне застосування норм матеріального права.

101. Крім цього, у своїй практиці Суд неодноразово зазначав, що у разі наявності затримки виконання рішення для цілей застосування статті 236 КЗпП України період затримки необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі (для прикладу, постанови від 21 березня 2018 року у справі №243/2748/16-ц, від 8 вересня 2020 року у справі №810/2837/18).

102. У випадку ОСОБА_1 рішення суду про поновлення на роботі ухвалене 14 вересня 2015 року. Відтак період затримки виконанні цього рішення слід відраховувати з 15 вересня 2015 року.

103. Суди попередніх інстанцій цього не врахували, позаяк включили у період затримки 14 вересня 2015 року.

104. Крім цього, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині суми середнього заробітку, здійснив розрахунок на основі середньомісячної заробітної плати. Однак пункти 5, 8 Порядку №100 передбачають, що такі нарахування здійснюються на основі середньоденного заробітку. Категорія середньомісячної заробітної плати у цьому випадку не застосовується.

105. Також застосування апеляційним судом середньомісячної заробітної плати зумовило помилкове нарахування середнього заробітку за дванадцять місяців 2015 року, тобто за весь рік. Однак період затримки виконання судового рішення у справі ОСОБА_1 розпочався у вересні, дев`ятому за ліком місяці року, тож включення до розрахунку решти часу є безпідставним. Представник позивача слушно на це вказує у касаційній скарзі.

106. Має рацію представник позивача і в тому, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення пункту 10 Порядку №100, де помилка полягає у неправильному визначенні коефіцієнтів коригування, оскільки посадові оклади після їхнього підвищення поділені не на той оклад, який був у ОСОБА_1 на момент звільнення.

107. На цій основі Суд констатує обґрунтованість доводів касаційної скарги представника позивача про те, що суди попередніх інстанцій помилково не застосували до спірних правовідносин норми абзаців 7, 8 пункту 2 Порядку №100, неправильно застосували норми пункту 10 цього Порядку та не врахували релевантну практику Верховного Суду.

108. Внаслідок цього у справі ОСОБА_1 залишилися не перевіреними і не з`ясованими такі істотні обставини:

- дата підвищення посадового окладу за посадою Голови Державної екологічної інспекції України у періоді з 15 вересня 2015 року до 30 квітня 2016 року;

- коефіцієнт підвищення окладу за цією посадою у порівнянні із посадовим окладом на момент звільнення позивача з роботи;

- кількість календарних років стажу державної служби у позивача станом на момент його звільнення;

- розміри надбавки за вислугу років, надбавки за ранг позивача згідно з умовами оплати праці в травні 2016 року;

- кількість робочих днів у проміжку часу з 1 травня 2016 року до чергового підвищення окладу за посадою Голови Державної екологічної інспекції України;

- дати подальших підвищень окладів за вказаною посадою та умови оплати праці після цих підвищень.»

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Слід зазначити, що ані відповідачем, ані третіми особами заперечень на поданий представником позивача розрахунок суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за спірний період по даній справі - не подано, як і не подано свого розрахунку.

Згідно із ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю.

З цих же по суті підстав, судом не враховуються заперечення відповідача та третіх осіб.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72,77, 90, 94, 139, 241 -246, 295 КАС України , суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (03035,м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 35), Державної екологічної інспекції України (01042, м. Київ, Новопечерський пров., 3, корпус 2) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі,- задоволити повністю.

Стягнути з Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 01.04.2019 по 31.10.2023 в розмірі 2 380 215,51 грн (два мільйони триста вісімдесят тисяч двісті п`ятнадцять гривень 51 копійка).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Рішення складено в повному обсязі 22.04.2024 року.

Головуючий суддя Гавдик З.В.

Суддя Братичак У.В.

Суддя Мричко Н.І.