Справа № 808/714/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 808/714/17

адміністративне провадження № К/990/13319/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області в якому просив скасувати:

-податкове повідомлення - рішення № від 08.09.2016, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 23711 грн. за порушення п. 1, п. 2, п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2016, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 27000,00 грн, за порушення ст. 11-1, ч. 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів";

-податкове повідомлення-рішення № від 08.09.2016, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 92925,00 грн за порушення п. 2.6 "Положення про проведення касових операцій у національній валюті України".

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 16.04.2020 частково задоволено касаційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 . Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 у справі № 808/714/17 в частині відмови в задоволенні позову в частині вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 08.09.2016 № та № в частині застосування фінансових санкцій у сумі 23710 грн скасовано. В цій частині передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 808/714/17 позов задоволено.

08.04.2024 до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 808/714/17, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та відмовити в задоволенні позову.

Попередні касаційні скарги Верховний Суд повернув ухвалами від 21.02.2024, 02.04.2024 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень. Суд зазначив про незмістовність наведеного скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пунктів 1 та 2 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржнику було роз`яснено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції. Також, скаржнику було роз`яснено, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні), заявник касаційної скарги повинен навести обґрунтовані та переконливі аргументи, які слугували підставою для висновків про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Під час перевірки втретє поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а її зміст є ідентичним до попередніх касаційних скарг, які Верховний Суд вже визнав неналежно оформленими.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Однак, звертаючись з касаційною скаргою втретє, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг, що свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом. Аналогічно попереднім редакціям касаційних скарг у втретє поданій міститься посилання на пункти 1 та 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а в подальшому викладено обставини справи.

Суд вчергове звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 808/714/17 - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяВ.П. Юрченко