Справа № 640/3789/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м.Київ № 640/3789/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування накази, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якій позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ про призначення та проведення службового розслідування відносно позивача №2002 від 29 грудня 2020 року; визнати протиправним та скасувати наказ про продовження строку проведення службового розслідування відносно позивача №2207 від 27 листопада 2020 року; визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування від 22 грудня 2020 року в частині відносно ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Солом`янського УП №813 від 24 грудня 2020 року в частині притягнення до відповідальності ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення позивача №27о/с від 15 січня 2021 року; поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них, відділу кримінальної поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві зі спеціальним званням капітана поліції з 16 січня 2021 року; стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що спірні накази є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення ним дисциплінарного проступку, який став підставою для звільнення з займаної посади. При цьому наголосив, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції є фактично злочин, в якому підозрюють позивача, проте його вина у вчиненні не доведена в передбаченому законом порядку.

Представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач при прийнятті спірних наказів діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Звільнення позивача є законним та обґрунтованим, оскільки, як встановлено за результатами службового розслідування, позивачем допущено дисциплінарний проступок несумісний з подальшим походженням служби. Також зауважив, що обрання виду дисциплінарного стягнення перебуває у площині дискреційних повноважень відповідача, тобто здійснюється на його розсуд, з урахуванням обставин вчинення дисциплінарного проступку та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2021 вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

17.10.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 17.10.2023 справа розподілена судді Лисенко В.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 прийнято до провадження адміністративну справу та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані представниками сторін документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до біографічної довідки, позивач з 06.12.2017 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них, відділу кримінальної поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Як убачається з інформаційної довідки т. в. о. начальника УКЗ Головного управління Національної поліції у м. Києві полковника поліції Вікторії Азарової, адресованої заступникові Голови НПУ - начальникові ГУНП у м. Києві генералу поліції третього рангу Андрію Крищенку від 29.10.2020, до управління кадрового забезпечення ГУНП у м. Києві надійшла інформація про те, що 29.10.2020 слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, прокурорами Київської місцевої прокуратури та працівниками КМУ ДВБ НП України, у рамках кримінального провадження від 22.09.2020 №0001896, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 146 КК України, у службових кабінетах окремих працівників Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, в тому числі ОСОБА_1 , на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва було проведено обшуки.

Попередньою перевіркою встановлено, що окремі працівники Солом`янського УП ГУНП у м. Києві одержали неправомірну вигоду в розмірі 2 тисячі доларів США за невжиття заходів щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, за начебто здійснення викрадення автомобіля.

Крім того, встановлено, що в кабінеті № 406 відділу кримінальної поліції Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, капітаном поліції ОСОБА_1 незаконно утримувався ОСОБА_2 , який попередньо також був затриманий вищевказаними працівниками поліції. ОСОБА_2 був відпущений ОСОБА_1 з приміщення управління поліції близько 03.30 год. 16.09.2020.

З метою перевірки наведеної інформації та встановлення обставин справи за фактом відкриття кримінального провадження № 0001896 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 та ч. 2 ст. 146 КК України, відповідно до статей 14,15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом ГУНП у м. Києві від 29.10.2020 №2002 за наведеним фактом призначено службове розслідування, затверджено склад дисциплінарної комісії, якій доручено провести службове розслідування в установленому порядку.

У ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено наступне, зокрема що стосується позивача.

У ході проведення службового розслідування було встановлено, що 15.09.2020 оперуповноважений оперативно-пошукового сектору ВКП Солом`янського УП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 та помічники оперуповноважених цього ж сектору ВКП Солом`янського УП старші сержанти поліції ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заступили на службу із забезпечення виявлення та припинення правопорушень на території обслуговування.

У обідній час доби ОСОБА_3 зателефонував начальник оперативно- пошукового сектору ВКП Солом`янського УП старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та повідомив про необхідність надання допомоги працівниками сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Солом`янського УП у затриманні правопорушників, надавши вказівку зв`язатись з оперуповноваженим сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Солом`янського УП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , який під час розмови сказав, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають о 14.00 прибути за адресою: м. Київ, пр-т Перемоги, 47 (магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 ). У подальшому, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибули за вказаною адресою, де зустрілись з інспектором з дізнання відділення поліції в аеропорту Київ Солом`янського УП лейтенантом поліції ОСОБА_8 та оперуповноваженим сектору розшуку злочинців і зниклих громадян ВКП Солом`янського УП лейтенантом поліції ОСОБА_9 .

Під час розмови ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дізнались від ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 зустрівся з правопорушниками, після цього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відійшли до магазину Сільпо, куди на автомобілі SKODA Oktavia, зеленого кольору, під`їхав громадянин ОСОБА_10 (знайомий ОСОБА_4 ).

Після цього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ОСОБА_11 на автомобілі SKODA Oktavia, зеленого кольору, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - на автомобілі FORD Fusion, сріблястого кольору, виїхали за вказаною адресою. Близько 15.00 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибули на АДРЕСА_1 , та дізнались від ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 , під виглядом покупця, з двома чоловіками буде їхати на місце, де знаходиться викрадений автомобіль для проведення його огляду.

У ході проведення службового розслідування було з`ясовано, що ОСОБА_7 прибув на АДРЕСА_1 , з громадянами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . При цьому, згідно з відомостями ІТС ІПНП, з 02.07.2020 ОСОБА_12 перебуває у розшуку за Ужгородським ВП ГУНП в Закарпатській області, у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування (ОРС № 1104620).

У подальшому ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що ОСОБА_7 , буде їхати з двома правопорушниками, на автомобілі MERSEDES Е 320, номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно слідувати за вказаним транспортним засобом для забезпечення безпеки ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ОСОБА_15 на автомобілі SKODA Oktavia, зеленого кольору, а ОСОБА_14 з ОСОБА_9 на автомобілі FORD Fusion, сріблястого кольору, слідували за MERSEDES, чорного кольору, в якому знаходився ОСОБА_7 з правопорушниками, при цьому, доїхавши до буд. АДРЕСА_2 вказаний транспортний засіб зупинився. ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про необхідність затримання одного з чоловіків, який їхав з ОСОБА_7 у автомобілі MERSEDES, чорного кольору. Прибувши на місце зупинки вказаного транспортного засобу у м. Васильков Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побачили, як ОСОБА_14 і ОСОБА_9 застосовують кайданки відносно невідомого чоловіка, який з ОСОБА_7 їхав на автомобілі MERSEDES, чорного кольору. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 надали допомогу ОСОБА_14 і ОСОБА_9 , а після цього на місце події підійшов ОСОБА_7 , який повідомив про необхідність затримання другого правопорушника, який знаходився біля з`їзду з траси Київ-Одеса в напрямку м. Боярка Київської області. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ОСОБА_16 на автомобілі SKODA Oktavia, зеленого кольору, поїхали на місце, зазначене ОСОБА_7 , та привезли другого правопорушника до Солом`янського УП.

Невідомими чоловіком, який з ОСОБА_7 прибув до м. Василькова Київської області на автомобілі MERSEDES, чорного кольору, виявився ОСОБА_17 , а іншим чоловіком, якого було доставлено до Солом`янського УП - ОСОБА_2 .

У подальшому, ОСОБА_7 на місці затримання повідомив ОСОБА_17 про те, що автомобіль TOYOTA Land Cruiser Prado 150, номерний знак НОМЕР_2 , викрадений і перебуває у розшуку та запропонував останньому надати 10000 доларів США за непритягнення до кримінальної відповідальності. У зв`язку з відсутністю зазначеної суми грошей, ОСОБА_17 повідомив ОСОБА_7 про те, що зможе надати лише 5000 доларів США, які знаходились у м. Львові. Після цього, ОСОБА_17 зателефонував братові ОСОБА_18 та попросив забрати 5000 доларів США та привезти гроші до м. Києва. У подальшому, ОСОБА_7 на автомобілі MERSEDES Е 320, номерний знак НОМЕР_1 , з ОСОБА_17 , який перебував у кайданках, виїхав у напрямку м. Львова.

16.09.2020 о 02.40 ОСОБА_17 , поблизу АЗС UPG, неподалік с. Корнин, Рівненської області, зустрівся з ОСОБА_18 , який передав ОСОБА_17 2000 Євро, вказані гроші останній, перебуваючи у салоні автомобіля MERSEDES Е 320, номерний знак НОМЕР_1 , передав ОСОБА_7 . Перерахувавши отриману суму грошей, ОСОБА_7 виявив невідповідність обумовленої суми, при цьому почав вимагати у ОСОБА_17 додатково 2500 доларів США. ОСОБА_17 , у зв`язку з відсутністю грошей, попросив у ОСОБА_7 зазначеної суми, повідомивши, що 23.09.2020 зателефонує ОСОБА_17 і роз`яснить умови передачі грошей.

У подальшому, ОСОБА_7 проїхав до АЗС МОТО неподалік с. Колоденка Рівненської області, передав ОСОБА_17 ключі від автомобіля MERSEDES Е 320, номерний знак НОМЕР_1 , та гаманець, з якого попередньо забрав 100 доларів США та 3000 грн., після чого сів до салону автомобіля FORD Fusion, в якому знаходились ОСОБА_14 і ОСОБА_9 , та вони усі разом поїхали до м. Києва.

Також було з`ясовано, що згідно з даними ІТС ІПНП, автомобіль TOYOTA Land Cruiser Prado 150, огляд якого у м. Васильків Київської області проводив, в якості покупця ОСОБА_7 , перебуває у розшуку за Ставищенським відділенням поліції Сквирського ВП ГУНП в Київській області, як викрадений (ЄРДР від 12.02.2019 № 0000024).

Володіючи інформацією про реалізацію ОСОБА_17 та ОСОБА_2 викраденого автомобіля TOYOTA Land Cruiser Prado 150, ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у порушення вимог п. 1, ч. 1 ст. 18 та п. З ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, не вжили заходів щодо-невідкладної реєстрації отриманої інформації про реалізацію викраденого автомобіля.

Крім того, з`ясовані у ході проведення службового розслідування обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 під час вчинення проступку діяли з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, чим підірвали авторитет Національної поліції України.

У подальшому, 16.09.2020, о 02.31 год., поблизу с. Путрівка Васильківського району Київської області працівниками СР1П1 Васильківського ВП ГУНП у Київській області було зупинено евакуатор КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_3 , який перевозив автомобіль TOYOTA Land Cruiser Prado 150, номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до ІТС ІПНП перебуває у розшуку у зв`язку з викраденням.

Того ж дня інформацію про вказану подію було зареєстровано у ІТС ІПНП та журналі ЄО Васильківського ВП ГУНП в Київській області за № 16970 та на місце події направлено слідчо-оперативну групу вказаного відділу поліції, працівниками якої вилучено автомобіль TOYOTA Land Cruiser Prado 150, номерний знак НОМЕР_2 . У подальшому зазначений транспортний засіб було повернуто власнику.

22.09.2020 Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Києві, за матеріалами Київського міського управління ДВБ НП України за фактом протиправних дій працівників Солом`янського УП було відкрито кримінальне провадження № 0001896 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 та ч. 2 ст. 146 КК України.

Наразі кримінальне провадження № 0001896 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 368 та ч. 2 ст. 146 КК України, перебуває на розгляді у Васильківському міськрайонному суді Київської області (справа № 362/3797/21).

ОСОБА_1 має статус обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0001896.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_3 повідомив, що вказівку слідувати за автомобілем MERSEDES, в якому знаходився ОСОБА_7 з правопорушниками, він отримав від ОСОБА_20 . Коли він, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули на території, прилеглу до адміністративної будівлі Солом`янського УП, ОСОБА_7 попросив його забезпечити перебування невідомого чоловіка у адміністративній будівлі Солом`янського УП. Після цього, він та невідомий чоловік знаходились із старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них ВКП Солом`янського УП капітаном поліції ОСОБА_1 , у службовому кабінеті № 406 ВКП Солом`янського УП.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 15.09.2020 він здавав тест з метою встановлення факту захворювання на COVID-19 та знаходився за місцем проживання. Однак, у зв`язку з великою кількістю матеріалів, строки виконання яких закінчувались, 15.09.2020 близько 20.30 год. він прибув до службового кабінету № 406 Солом`янського УП. Через деякий час до зазначеного службового кабінету прибув ОСОБА_3 з раніше невідомим йому чоловіком. У подальшому, 16.09.2020 близько 02.00 год. ОСОБА_3 залишив службовий кабінет, а він з невідомим чоловіком залишився у кабінеті № 406. Близько 02.30 год. йому зателефонував ОСОБА_7 , повідомивши, що невідомий чоловік може залишати адміністративну будівлю Солом`янського УП. Близько 03.00 год. він та вказаний чоловік залишили адміністративну будівлю Солом`янського УП. Також ОСОБА_1 додав, що володів інформацією про доставления вказаного чоловіка до адміністративної будівлі управління поліції з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення. Також у ході проведення службового розслідування було з`ясовано, шо 15.09.2020 ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знаходився у службовому кабінеті № 406 та залишив адміністративну будівлю управління поліції лише 16.09.2020 о 03.30 год.

Тобто, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у порушення вимог ч. 1 ст. 7, п. 1 ч. 1 cт. 18 Закону України Про Національну поліцію, п. 3 ч. 3 cт. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, незаконно, без оформлення будь-яких процесуальних документів, утримували ОСОБА_2 у службовому кабінеті № 406 Солом`янського УП.

Переглядом відеозапису з камер спостереження, розташованих у фойє Солом`янського УП, дисциплінарною комісією було з`ясовано, що 15.09.2020 о 20.54.37 год. (час на записі відстає від реального часу на 1 годину 40 хвилин) ОСОБА_3 завів ОСОБА_2 до адміністративної будівлі управління поліції, а 16.09.2020 о 02.16.09 год. (час на записі відстає від реального часу на 1 годину 40 хвилин) ОСОБА_1 виводить останнього з приміщення Солом`янського УП, при цьому жестикулюючи поліцейському, який знаходився у оперативній залі чергової частини, про необхідність відкриття металевих дверей, розташованих у фойє управління поліції.

Таким чином, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що причинами і умовами вказаної події стали порушення старшим оперуповноваженим сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них ВКП Солом`янського УП капітаном поліції ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст, 7, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п. 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у незаконному утриманні ОСОБА_2 у службовому кабінеті № 406 Солом янського УП.

У зв`язку з викладеним, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог ч. 1 ст. 7, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію , та п. 1 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, дисциплінарною комісією рекомендовано до старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них відділу кримінальної поліції Солом`янського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Висновок службового розслідування від 22.12.2020 за фактом відкриття кримінального провадження №0001896 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 cт. 368 та ч.2 cт. 146 КК України затверджений заступником Голови Національної поліції України - начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві генералом поліції третього рангу Андрієм Грищенком.

На виконання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказом ГУНП у м. Києві від 24.12.2020 № 831 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Солом`янського управління поліції» за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог 1 ст. 7, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п. 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них відділу кримінальної поліції Солом`янського управління поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0038336) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

На підставі наказу ГУНП у м. Києві від 24.12.2020 № 831, наказом ГУНП у м. Києві від 15.01.2021 № 27 о/с «Щодо особового складу» відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 16.01.2021.

Матеріалами послужного списку позивача підтверджується, що позивач чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності раніше.

Вважаючи накази відповідача від 29.12.2020 №2002, від 27.11.2020 №2207, висновок службового розслідування від 22.12.2020 в частині ОСОБА_1 , накази від 24.12.2020 № 831, від 15.01.2021 № 27 о/с протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України "Про Національну поліцію".

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут).

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту. Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статут встановлено що, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського (окрім іншого): бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За правилами встановленими статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В силу частини 1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові наступного змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Зокрема, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 13 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення із служби в поліції, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

В ході розгляду справи судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та матеріалами службового розслідування те, що позивач перебуваючи на службі в Національній поліції України, будучи зобов`язаним неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, у порушення вимог ч. 1 ст. 7, п. 1 ч. 1 cт. 18 Закону України Про Національну поліцію, п. 3 ч. 3 cт. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 1 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, незаконно, без оформлення будь-яких процесуальних документів, утримував ОСОБА_2 у службовому кабінеті № 406 Солом`янського УП. Згідно з довідками, наданими Солом`янським УП, записи у журналі відвідувачів, доставлених та запрошених про перебуванні 15.09.2020 та 16.09.2020 ОСОБА_2 у адміністративній будівлі управління поліції відсутні. Переглядом відеозапису з камер спостереження, розташованих у фойє Солом`янського УП, дисциплінарною комісією було з`ясовано, що 15.09.2020 о 20.54.37 (час на записі відстає від реального часу на 1 годину 40 хвилин) ОСОБА_3 завів ОСОБА_2 до адміністративної будівлі управління поліції, а 16.09.2020 о 02.16.09 (час на записі відстає від реального часу на 1 годину 40 хвилин) ОСОБА_1 виводить останнього з приміщення Солом`янського УП, при цьому жестикулюючи поліцейському, який знаходився у оперативній залі чергової частини, про необхідність відкриття металевих дверей, розташованих у фойє управління поліції.

Як зазначалось вище судом, за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні Присяги працівника поліції, невиконанні вимог Закону України Про Національну поліцію, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, тощо, та застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Як вбачається зі змісту висновку службового розслідування, невиконання/недотримання позивачем службової дисципліни та притягнення його у зв`язку з цим до дисциплінарної відповідальності, не має жодного відношення до розслідування кримінального провадження.

Суд зазнає, що під час розгляду справи встановлюються фактичні обставини справи на підставі матеріалів службового розслідування і перевіряється дотримання відповідачем норм діючого законодавства, що регулює питання притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни. На переконання суду, відсутність обвинувального вироку у кримінальному провадженні, не може бути підставою для не проведення службового розслідування/перевірки на дотримання поліцейськими дисципліни, а відтак і притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності .

Подібний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, який викладений у поставові від 06.03.2019 року (справа № 826/7065/16), що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд застосовує у виборі та застосуванні до спірних правовідносин.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити й те, що у рішенні Конституційного Суду України №1-6/2018 від 27.02.2018 року констатовано: У Доповіді Верховенство права, яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48).

Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини.

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно Поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби ; систематичне поширення компрометуючої інформації за допомогою засобів мас-медіа.

За такими критеріями і слід оцінювати рішення суб`єкта владних повноважень та враховувати, що законність такого не тільки пов`язана з наявністю чи відсутністю рішення у кримінальній справі.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.10.2018 року по справі №815/4463/17 сформована наступна правова позиція, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню.

Зокрема, підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто судом в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Суд погоджується з висновками відповідача щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінального провадження та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Суд наголошує, що під час розгляду справи судом не досліджується питання наявності чи відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, надається виключно оцінка наявності дисциплінарного проступку.

В основі поведінки працівника поліції законодавчо закладено етичні, правові та службово-дисциплінарні норми, дотримання яких є одним із головних обов`язків особи, що іде на службу до органів внутрішніх справ. Дана обставина зумовлює підвищений рівень відповідальності працівників поліції, у порівнянні з іншими громадянами, та застосування до них більш суворих дисциплінарних стягнень за дисциплінарні правопорушення.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.10.2018 справа 805/996/16-а.

Слід зазначити й те, що в даному випадку, особою було вчинено діяння, несумісне з його посадою. Так, позивачем вчинений проступок, який проявився у порушенні статті 18 Закону № 580-VIII та Присяги працівника поліції. Тим самим, позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Разом з тим, рішення про захід впливу у вигляді звільнення вжито до позивача за дії, що виразились у скоєнні проступку, що підриває авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, порушення етики поведінки поліцейського, чим допущено порушення службової дисципліни. Тобто, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних підставах, натомість, встановлення вини позивача у скоєнні злочину є компетенцією кримінального суду.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96).

Рішення ЄСПЛ у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії, заява № 63235/00, рішення від 19 квітня 2007 року.

У зв`язку з цим, суд запровадив функціональний критерій, заснований на характері обов`язків службовця та його відповідальності. Особи, що займають посади, пов`язані з виконанням обов`язків щодо захисту загальнодержавних інтересів або з участю у здійсненні визначених публічним правом повноважень, володіють частиною суверенної влади держави. Держава має законний інтерес щодо налагодження з такими службовцями спеціальних відносин, заснованих на вірності та відданості. З іншого боку, щодо інших посад, які не мають у собі аспектів "державного управління", держава не має такого інтересу. (див. згадану вище справу "Пеллегрін" (Pellegrin), п. 65). Таким чином, Суд постановив, що із сфери застосування пункту 1 статті 6 вилучаються лише такі спори, що порушуються державними службовцями, чиї обов`язки є типовим прикладом специфічної діяльності, пов`язаної з державною службою, оскільки останні діють як представники державної влади і відповідають за захист загальнодержавних інтересів та інтересів інших державних органів. Яскравим прикладом такої діяльності є збройні сили та поліція (п. 66). Суд дійшов висновку, що жодні спори між адміністративними органами та службовцями, які займають посади, пов`язані з виконанням покладених публічним правом повноважень, не входять до сфери застосування пункту 1 статті 6 (п. 67)".

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Разом з тим судом встановлено, що висновок службового розслідування, сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні рішення є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

Проаналізувавши наведене вище в контексті встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій та рішень, у той час як позивач не навів достатньо обставин на підтвердження позовних вимог, а відтак у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.