Справа № 640/23650/21
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименна Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить зобов`язати відповідача виправити помилку стосовно періоду навчання позивача в Київському політехнічному інституті з 01.09.1982 по 01.03.1988 та зробити з урахуванням цього виправлення перерахунок його пенсії за віком з дати призначення 23.11.2020.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після виявлення позивачем помилки у розрахунку його трудового стажу в частині невірної, на думку позивача, дати закінчення ним навчання, він звертався зі скаргами до територіальних органів ПФУ та до відповідача. Проте за наслідками розгляду таких скарг, зокрема відповідач відмовив у внесенні виправлень щодо дати завершення навчання з підстав, які, на переконання позивача, не визначені чинним законодавством.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначив, що рішенням ГУ ПФУ в м. Києві позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки період навчання з 01.09.1982 по 10.02.1988 вже було зараховано до страхового стажу на підставі диплому. Щодо дати, з якої позивач просить здійснити перерахунок пенсії (з моменту її призначення), відповідач зазначив, що оскільки позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку пенсії 29.06.2021, відсутні підстави для здійснення такого перерахунку з моменту призначення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, викладену у листі від 02.08.2021, щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його навчання з 11.02.1988 по 01.03.1988. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його навчання з 11.02.1988 по 01.03.1988. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 23.11.2020 з урахуванням періоду його навчання з 11.02.1988 по 01.03.1988. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом повністю дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.11.2020.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 01.07.2021 о/р НОМЕР_2 за наслідками розгляду звернення позивача від 29.06.2021 про перерахунок пенсії, йому відмовлено у здійсненні такого перерахунку, оскільки період навчання з 01.09.1982 по 10.02.1988 зараховано при призначенні пенсії.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 02.08.2021 №2600-0213-8/123637 за наслідками розгляду заяви позивача від 29.06.2021 щодо перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною страхового стажу, набутого до 01.01.2004, повідомлено, що відповідно до наданих документів встановлено, що до загального страхового стажу зараховано період навчання в Київському ордена Леніна політехнічному інституті з 01.09.1982 по 10.02.1988 на підставі диплому серії НОМЕР_1 згідно рішення Державної екзаменаційної комісії від 10.02.1988. Оскільки період навчання з 01.09.1982 по 10.02.1988 зараховано при призначенні пенсії, позивачу відмовлено в перерахунку пенсії згідно заяви від 29.06.2021.

Листом ПФУ від 27.07.2021 №22319-20911/Р-03/8-2600/21 за наслідками розгляду звернень позивача повідомлено, що до його страхового стажу на підставі диплому зараховано час навчання в Київському ордена Леніна політехнічному інституті з 01.09.1982 по 10.02.1988 (по дату рішення Державної екзаменаційної комісії про присвоєння кваліфікації).

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідачів щодо незарахування спірного періоду навчання до страхового стражу, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії з урахуванням періоду навчання з 11.02.1988 по 01.03.1988, відповідач діяв всупереч нормам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положенням ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Приписами ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно вимог частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Частинами 1 та 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма передбачена пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку №637 у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж працівника є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

З матеріалів справи вбачається, що спірний в межах заявлених позовних вимог є період навчання позивача у Київському ордена Леніна політехнічному інституті.

Згідно наданого позивачем та наявного в матеріалах справи розрахунку страхового стажу до загального страхового стажу позивача зараховано період навчання з 01.09.1982 по 10.02.1988.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача останнього зараховано студентом 1 курсу 01.09.1982 (запис №13). Відповідно до запису №14 від 01.03.1988 позивача відраховано у зв`язку із закінченням навчання.

Відповідно до диплому НОМЕР_1 від 01.03.1988 позивач у 1982 році вступив до Київського ордена Леніна політехнічного інституту; у 1988 році закінчив повний курс названого інституту. Рішенням державної екзаменаційної комісії від 10.02.1988 позивачу присвоєно кваліфікацію «інженер-електрик».

Тобто, позивачу не було зараховано до страхового стажу період його навчання з 11.02.1988 по 01.03.1988.

Суд першої інстанції вірно вказав, що рішення державної екзаменаційної комісії не дає позивачу права працювати за спеціальністю, оскільки у період з дати прийняття означеною комісією рішення та до дати відрахування позивач був студентом Київського ордена Леніна політехнічного інституту.

Тобто, фактично навчальний процес не завершувався датою прийняття рішення державною екзаменаційною комісією про одержання позивачем кваліфікації інженера-електрика, а тривав до дати його відрахування та видачі диплому про закінчення навчання.

Крім того, відповідач відповідно до наданих йому законом повноважень, не вправі самовільно встановлювати період навчання позивача, оскільки такий період закріплений відповідними документами про його зарахування на навчання та про відрахування його з числа студентів навчального закладу.

При цьому, відповідачами не заперечується та не спростовується достовірність записів у трудовій книжці за період навчання до 01.03.1988, а судом не встановлено недостовірності вказаних записів та трудової книжки в цілому, а тому їх належить досліджувати на предмет розміру страхового стажу та, як наслідок, на предмет наявності чи відсутності підстав для його зарахування до страхового стажу позивача станом на дату звернення її до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії. Інших підстав для відмови у зарахуванні спірної частини періоду навчання позивача з 11.02.1988 по 01.03.1988 матеріали справи не містять.

Крім того, наявність сумнівів у відповідача, як територіального органу ПФУ щодо достовірності поданих документів для призначення пенсії може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду навчання у повному обсязі до страхового стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії з урахуванням періоду навчання з 11.02.1988 по 01.03.1988, відповідач діяв всупереч нормам чинного законодавства.

У прохальній частині позовних вимог позивач просить зобов`язати відповідача виправити помилку стосовно періоду його навчання з 01.09.1982 по 01.03.1988 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням цього виправлення з дати її призначення.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що остання відмова відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням періоду його навчання оформлена листом від 02.08.2021 №2600-0213-8/12637.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача наявні підстави для скасування останньої відмови відповідача, викладеної у листі від 02.08.2021, у зарахуванні спірного періоду навчання позивача з 11.02.1988 по 01.03.1988 до страхового стажу як таке, що прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві протиправно.

Також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період навчання позивача з 11.02.1988 по 01.03.1988 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням означеного страхового стажу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Оскільки, звертаючись до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком позивачем подано необхідні документи для підтвердження спірного періоду навчання, який частково не було зараховано відповідачем до страхового стажу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням спірного періоду навчання, з дати звернення за призначенням такої пенсії (23.11.2020) з урахуванням виплачених сум.

Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Твердження апелянта щодо відсутності підстав для стягнення судового збору є необґрунтованими, оскільки частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19.04.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна