Справа № 420/12192/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 квітня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 19.04.2024 про забезпечення позову (вхід.№ 15362/24)

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 19.04.2024 надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до капітана Ізмаїльського морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Ткаченка Сергія Григоровича, Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Капітана Ізмаїльського морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_2 щодо неприйняття Декларації №070114/24 від 12.03.2024 про провадження господарської діяльності в якості дозвільного документа - Ліцензії на провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів річковим, морським транспортом.

На час розгляду заяви про забезпечення позову питання при відкриття провадження по справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 суддею не вирішено.

Одночасно з позовною заявою фізична особа підприємець ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Капітану Ізмаїльського морського порту Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_2 та Державній службі морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності у вигляді виходу маломірного судна UAT-0423-К з пасажирами з порту Ізмаїл.

Подану заяву позивач обґрунтовує тим, що ним до суду пред`явлено позовну заяву, у якій зазначено, що позивачем було надано всі необхідні документи для оформлення дозволу на вихід судна з правом перевезення пасажирів, однак, Капітан порту, вважаючи, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано вимог чинного законодавства в частині ліцензування діяльності з перевезення пасажирів, а саме не надано документу у формі ліцензії, проставив штамп виходу судна з відміткою «без права перевезення пасажирів», чим фактично заборонив вихід судна з пасажирами, однак, підстав для відмови та проставлення штампу «без права перевезення пасажирів» у даному випадку не було. Внаслідок вищевказаних протиправних дій Капітану порту, виникла необхідність звернутись до суду з заявою про забезпечення позову, оскільки дія штампу виходу судна з відміткою «без права перевезення пасажирів» не є автоматично зупиненою у зв`язку з розглядом справи та станом на сьогодні існування такої відмітки порушує права позивача та перешкоджає здійсненню господарської діяльності. Таким чином, є всі підстави вважати, що у разі прийняття рішення на користь позивача виконання рішення буде неможливим, так само як й ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом якого він звернувся. Відтак є нагальна необхідність звернутись до суду із заявою про забезпечення позову з метою захисту прав позивача, оскільки невжиття заходів забезпечення позову спричинить негативні фінансові наслідки для позивача у вигляді збитків та втраченої вигоди.

Ознайомившись з доводами отриманої заяви в контексті предмету спору, що заявлений в позовній заяві, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок, що забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого буде подано позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Для задоволення судом заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви належними та допустимими доказами та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.

В межах поданої заяви про забезпечення позову судом встановлено, що згідно зі змістом позовних вимог, предметом спору є визнання протиправними дії відповідача щодо неприйняття Декларації №070114/24 від 12.03.2024 про провадження господарської діяльності в якості дозвільного документа - Ліцензії на провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів річковим, морським транспортом.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Суд зазначає, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Суд також зазначає, що існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або неможливість захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів чи необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення, як підстава для забезпечення адміністративного позову, полягає в тому, що на момент подання такого позову у позивача наявні обґрунтовані підстави, підтверджені належними та допустимими доказами, вважати можливим настання юридичних фактів, які призведуть до порушення його прав та законних інтересів.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявник не обґрунтував свою заяву про забезпечення позову у відповідності до норм КАС України, не надав доказів того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Судом не встановлено будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Чинне законодавство передбачає можливий захист порушеного права, в тому числі, шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення порушених прав позивача, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Види забезпечення позову передбачені статтею 151 КАС України, зокрема ч. 1 ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Вимогами ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд зазначає, що спосіб забезпечення позову, про який просить заявник, є абстрактним, адже позивач не зазначає, які саме дії, відповідачів він має на увазі.

Також, у заяві про забезпечення позову не йдеться про ефективний захист порушених прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

З огляду на вищенаведене відсутні підстави забезпечення позову, передбачені у п.1 ч.2 ст.150 КАС України.

Таким чином, оскільки вимоги заявника не відповідають вищезазначеним критеріям та принципам інституту забезпечення позову, суд вважає що відсутні правові підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладених заявником обставин та вищенаведених положень чинного законодавства, враховуючи висновки, наведені вище, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-154, 241, 248 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ФОП ОСОБА_1 від 19.04.2024 (вхід.№15362/24) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА