Справа № 560/19900/23
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/19900/23

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

17 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

15.11.2023 позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 31.10.2023 про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу № 3723-ХІІ;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи у податковому органі з 02.09.2003 по 01.05.2016;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести з 27.10.2023 на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" та здійснити нарахування й виплату призначеної пенсії в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідках від 29.06.2023 №63 та №64 з врахуванням виплачених сум.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 31.10.2023 №51.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 01.10.2003 по 19.01.2004, 23.03.2012 по 05.01.2015, 06.01.2015 по 30.04.2016.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 та здійснити нарахування й виплату з 27.10.2023 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 29.06.2023 №63 та №64, з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначені пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, а саме ті з них, що статтею 37 Закону № 3723-XII встановлені для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Ці правила визначені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ. При цьому, імперативною вимогою, з якою закон пов`язує право на пенсію, є досягнення позивачем 1970 року народження віку, встановленого ст. 26 Закону №1058.

Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції не враховано, що п. 2 постанови Правління Пенсійного фонду України №1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, однак, вказаною постановою не передбачено форми довідки для призначення пенсії державного службовця по інвалідності, оскільки такого виду і умов пенсійного забезпечення після набрання чинності Законом №889 не передбачено.

Крім того, як вказує апелянт, за документами пенсійної справи позивача, стаж державної служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби складає 8 років 3 місяці 2 дні, що не враховано судом першої інстанції під час розгляду справ.

Щодо зобов`язання суду першої інстанції зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 01.10.2003 по 19.01.2004, з 23.03.2012 по 05.01.2015, з 06.01.2015 по 30.04.2016, апелянт вказує, що з 02.09.2003 по 30.04.2016 позивач працювала в органах державної податкової служби України. З 01.10.2003 позивачці присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової служби 1 рангу», з 01.01.2014 - «інспектор податкової та митної справи І рангу», з 02.11.2015 - «радник податкової та митної справи III рангу».

Враховуючи зазначене, період роботи з 02.09.2003 по 30.04.2016 в податкових органах Хмельницькій області не підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII, оскільки посада позивачки не відноситься до посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII.

Апелянт також звертає увагу, що група інвалідності позивачу встановлена 05.07.2016, тобто не під час роботи на посаді державного службовця.

Отже, на думку апелянта, переведення позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до 37 Закону України № 3723-XII буде суперечити правовій нормі, встановленій частиною 9 статті 37 Закону України №3723-XII.

Відтак, посилання суду І інстанції на рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по зразковій справі №822/524/18 є безпідставним.

Крім того, до заяви про переведення на пенсію по інвалідності відповідно да Закону України «Про державну службу» позивачем було надано довідки про заробітну плату, видані Територіальним управлінням державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому: від 29.06.2023 Nє64 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) та від 29.06.2023 №63 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 17 серпня 2022 року на посаді головного спеціаліста.

В свою чергу, останнім місцем роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, є Департамент освіти, науки, молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації.

Враховуючи вищезазначене, а також відсутність у позивача як 20-річного, так і 10-річного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" з врахуванням довідок про заробітну плату від 29.06.2023 №є64 та від 29.06.2023 №63, виданих Територіальним управлінням державного бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому, відсутні.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

27.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності у відповідності до норм Закону України "Про державну службу".

При зверненні ОСОБА_1 надала, зокрема, довідки про заробітну плату, видані територіальним управлінням Державного бюро розслідування, від 29.06.2023: № 63 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на 17 серпня 2022 року (дата звільнення); № 64 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсію) за період з 13 вересня 2018 по 17 серпня 2022 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 31.10.2023 відмовлено у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності у відповідності до норм Закону України "Про державну службу".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.11.2023 №2200-0305-7/108489 позивача повідомлено, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, складає 8 років 3 місяці 2 дні (02.09.2003 по 30.09.2003, 20.01.2004 по 22.03.2012). Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працювала на посадах державної служби. До стажу державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону №889 не зараховано періоди роботи в податковій інспекції з 01.10.2003 по 19.01.2004, 23.03.2012 по 05.01.2015, 06.01.2015 по 30.04.2016, оскільки ОСОБА_1 присвоювались спеціальні звання. ОСОБА_1 пенсія згідно Закону України "Про державну службу" не призначалась.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням пенсійного органу, звернулась з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, суд прийшов до висновку, що в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Обставина щодо втрати чинності Порядку №283, у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби, судом першої інстанції не врахована, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби (далі - Порядок № 229).

Порядок № 229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, суд першої інстанції вказав, що обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 здійснюється відповідно до Порядку № 283.

Оскільки з записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 10.08.1988 встановлено, що ОСОБА_1 з 02.09.2003 по 12.09.2018 працювала в органах податкової служби, а 02.09.2003 прийняла присягу державного службовця, суд першої інстанції дійшов висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому спірні період проходження такої служби в податкових органах мають бути зараховувані до стажу державної служби позивача, який дає право на пенсію.

Отже, трудовий стаж позивача на державній службі станом на 01.05.2016 складає понад 10 років, вона є особою з інвалідністю ІІ групи.

Таким чином, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно з ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII з урахуванням довідок від 29.06.2023 №63 та №64, виданих Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18) (провадження № 11-555заі18), яке набрало законної сили і є зразковим рішенням.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Пунктами 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно ч.1 ст.37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що до стажу державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону №889 позивачу не зараховуються період роботи в органах державної податкової служби, які на думку, відповідача не відносяться до категорій посад, визначених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

В листі Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 29.11.2023 №2200-0305-7/108489 вказано, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, складає 8 років з місяці 2 дні ( з 02.09.2003 по 30.09.2003, з 20.01.2004 по 22.03.2012). Однак, до стажу державної служби для визначення права на пенсію відповідно до Закону №889 не зараховано періоди роботи в податковій інспекції з 01.10.2003 по 19.01.2004, з 23.03.2012 по 05.01.2015, з 06.01.2015 по 30.04.2016, оскільки ОСОБА_1 присвоювались спеціальні звання.

Однак, колегія суддів не погоджується з вказаними доводами, з огляду на наступне.

Спеціальним законом, що визначав статус Державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 04.12.1990 року №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (надалі - Закон України №509-XII).

Цим законом визначено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Колегія суддів звертає увагу, що як Законом №889-VIII від 10.12.2015, так і нормами діючих до нього Закону №3723-XII і Закону №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Згідно із п.9 Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839 (надалі - Порядок №839) посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року №306 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Таким чином, в органах державної податкової служби присвоюються спеціальні звання, які прирівнюються до відповідного рангу державного службовця.

Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з пунктом 342.6 статті 342 Податкового кодексу України правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України Про державну службу та іншими законами.

Посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України (пункт 343.2 статті 343 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу.

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Верховний Суд України сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року у справі № 21-275а13 вказано, що аналіз положень ст. 37 Закону № 3723, Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (чинного на час роботи позивача в податковому органі) дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 10.08.1988 судом встановлено, що в період з 02.09.2003 по 12.09.2018 позивач працювала в органах податкової служби, і 02.09.2003 прийняла присягу державного службовця, 01.01.2014 - присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи І рангу», 02.12.2015 - присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу» (а.с. 9-13).

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах з 01.10.2003 по 19.01.2004, 23.03.2012 по 05.01.2015, 06.01.2015 по 30.04.2016 має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в даній частині є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відсутності у позивача права на отримання пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.9 ст.37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону №3723-XII).

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Також, пенсія державного службовця призначається і особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Отже, не зважаючи на те, що з 01.06.2016 Закон України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених ст. 37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності з 05.07.2016 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 станом на момент призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Головного управління ДФС у Хмельницькій області).

Отже, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, відповідно до відомостей трудової книжки має стаж на посаді державної служби не менше 10 років (спірний період роботи позивача в податкових органах правомірно зараховано судом першої інстанції до стажу державної служби), перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців (як встановлено судом з матеріалів пенсійної справи та трудової книжки), тому ОСОБА_1 має право на призначення пенсії по інвалідності згідно із ст. 37 Закону №3723-XII, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів критично оцінює доводи пенсійного органу стосовно того, що група інвалідності ОСОБА_1 встановлена не під час роботи на посаді державної служби, оскільки вказані аргументи спростовуються викладеними вище обставинами справи.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відсутності підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності державного службовця з 27.10.2023 та здійснити нарахування та виплату вказаної пенсії в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачений страховий внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної в довідках від 29.06.2023 №63 та №64, з огляду на те, що довідка від 29.06.2023 №63 видана Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Хмельницькому, тоді як останнім місцем роботи позивача є Департамент освіти, науки, молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації, а довідка від 29.06.2023 №64 видана за 48 календарних місяців підряд, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось судом, 27.10.2023 позивачем подано заяву до пенсійного органу про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності у відповідності до норм Закону України "Про державну службу". До вказаної заяви позивачем надано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 29.06.2023 №63 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 29.06.2023 №64, видані Територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому.

Колегія суддів звертає увагу, що за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє останній після призначення пенсії, перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Водночас, надаючи оцінку обставинам справи, а також долученим довідкам від 29.06.2023 №63 та №64, колегія суддів звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (далі Порядок).

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому-п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Постановою правління Пенсійного фонду України «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» від 17.01.2017 №1-3 затвердити форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу", а саме:

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Тобто, надаючи оцінку викладеному, колегія суддів наголошує, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років), до яких включаються всі види оплати праці, для призначення пенсії державного службовця, видається саме за останньою займаною посадою державної служби, про що прямо зазначено в Порядку №622.

В свою чергу, досліджуючи матеріали пенсійної справи, зокрема, копію трудової книжки позивача НОМЕР_1 , судом встановлено, що після звільнення 17.08.2022 ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста фінансово-економічного відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, 03.10.2022 позивач була призначена на посаду начальника відділу - головного бухгалтера відділу фінансово-економічної роботи, бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та управління персоналом Департаменту освіти, науки, молоді та спорту Хмельницької обласної державної адміністрації, з якої біла звільнена 30.12.2022 згідно наказу Хмельницької ОВА від 29.12.2022 №573/2022-н/р.

Згідно вкладишу до трудової книжки НОМЕР_2 , 02.01.2023 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника відділу - головного бухгалтера фінансово-економічної роботи, бухгалтерського обліку та звітності управління дошкільної та загальної середньої освіти ресурсного забезпечення Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації згідно наказу начальника Хмельницької ОВА від 30.12.2022 №578/2022-н/к та звільнено з займаної посади 28.06.2023 згідно наказу першого заступника начальника Хмельницької обласної військової адміністрації від 27.06.2023 №69/2023-н/К.

Тобто, подана позивачем довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 29.06.2023 №63, яка видана Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Хмельницькому, не відповідає умові, визначеній Порядком №622, оскільки як підтверджується матеріалами справи, вказана довідка видана не за останньою займаною посадою державної служби, у зв`язку з чим не підлягає врахуванню пенсійним органом під час переведення позивача на пенсію по інвалідності державного службовця.

Щодо довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 29.06.2023 №64, виданої Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому, колегія суддів зазначає, що вказана довідка містить відомості за період роботи позивача з 13.09.2018 по 17.08.2022, тобто за 48 місяців, що є недостатнім для врахування лише вказаної довідки для переведення позивача на пенсію по інвалідності державного службовця.

Суд звертає увагу, що абз. 3 та 4 п. 4 Порядку №622 визначено два випадки, коли особа, яка звертається за призначенням пенсії державного службовця, подає довідку про розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року, тоді як інший випадок стосується осіб, у яких станом на дату звернення за призначенням пенсії відсутні 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією, починаючи з 1 травня 2016 року.

Оскільки судом встановлено, що в період з 03.10.2022 по 30.12.2022 та з 02.01.2023 по 28.06.2023 позивач працювала на посаді начальника відділу в різних відділах Хмельницької обласної державної адміністрації, надання позивачем до заяви про переведення на інший вид пенсії лише довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 29.06.2023 №64, виданої Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Хмельницькому, є недостатнім, так як не відповідає вимогам, визначеним Порядком №622.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами апеляційної скарги в даній частині, оскільки під час розгляду справи встановлено, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 29.06.2023 №63, яка видана Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Хмельницькому, не відповідає вимогам, які встановлені Порядком №622 щодо її видачі за останньою займаною посадою позивача, а довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), яка видана Територіальним управлінням державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 29.06.2023 №64, недостатньо, у зв`язку з чим підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності державного службовця відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення від 31.10.2023 №51 про відмову в переведенні на пенсію по інвалідності державного службовця, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посаді державної служби не менше 10 років та перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців.

Однак, з огляду на те, що позивач просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, нарахувати та виплатити з 27.10.2023 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої сплачений страховий внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, саме на підставі довідок від 29.06.2023 №63 та №64, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в даній частині, оскільки довідка від 29.06.2023 №63 не може бути врахована судом при вирішенні вимоги щодо зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності державного службовця.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 та здійснити нарахування й виплату з 27.10.2023 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 29.06.2023 №63 та №64, з врахуванням виплачених сум з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є частково необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині вимоги зобов`язального характеру та прийняти в цій частині нове постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 та здійснити нарахування й виплату з 27.10.2023 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 29.06.2023 №63 та №64, з врахуванням виплачених сум.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.