Справа № 460/2358/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2024 року м. Рівне №460/2358/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доВійськової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду у встановленому порядку рапорту від 14.12.2023 про звільнення з військової служби через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язання розглянути по суті та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду рапорту від 14.12.2023 про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.12.2023 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом, у якому просив клопотати перед вищим командуванням про його звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю І групи ОСОБА_2 , визнаною судом недієздатною. Зазначив, що рішенням Шацького районного суду Волинської області від 19.10.2023 у справі №170/614/23 було встановлено над ОСОБА_2 опіку та призначено ОСОБА_1 опікуном останньої. Проте, командир військової частини НОМЕР_1 , розглянувши рапорт та додані до нього документи, листом від 12.01.2024 №2/5 повернув їх без реалізації, вказавши, що у рапорті не зазначена підстава звільнення з військової служби за відповідними сімейними обставинами та, що при призначенні опікуном судом було прийнято рішення, а не ухвала, призначення опікуна відбулося не за поданням органу опіки та піклування. Тобто, відповідач фактично, розглянувши рапорт та додані до нього документи, повідомив військову частину НОМЕР_2 про повернення їх без реалізації, однак жодного передбаченого законом рішення по суті рапорту прийнято не було. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що обмежує та порушує його право на звільнення з військової служби, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою від 11.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

25.03.2024 відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 . Від військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт із доданими документами про звільнення з військової служби позивача. Рапорт про звільнення з військової служби позивача із доданими документами був розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 , за результатами чого рапорт був повернутий без реалізації командиру військової частини НОМЕР_2 супровідним листом від 12.01.2024 32/5, з наступних причин: зміст рапорту не відповідав вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, оскільки у рапорті не була зазначена конкретна підстава звільнення зі служби, яка передбачена пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», нас підтвердження права на звільнення права на звільнення зі служби надано копію рішення Шацького районного суду Волинської області від 19.10.2023 у справі №170/614/23 про звільнення ОСОБА_3 від повноважень опікуна та призначення опікуном над недієздатною особою військовослужбовця. Про призначення опікуна судом було прийнято рішення, а не ухвалу. Також зі змісту рішення суду випливає, що призначення опікуна відбулось не за поданням органу опіки та піклування. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Отже, призначення опікуна над недієздатною особою здійснюється судом саме за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. Щоб отримати право опіки, заявник має звернутися із відповідною заявою до органу опіки та піклування та в подальшому отримати подання такого органу, скероване до суду, для призначення його опікуном над недієздатною особою. Зазначене узгоджується і відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20 (провадження № 61-21311 св21). При цьому зі змісту рішення від 19.10.2023 у справі №170/614/23 випливає, що висновок виконавчого комітету Шацької селищної ради, як органу опіки та піклування, не містить будь-яких обґрунтувань призначення опікуном саме позивача, який проходить військову службу, та можливості виконувати ним, як військовослужбовцем, обов`язків опікуна.

Суд з`ясував зміст та підстави заяв по суті спору, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , що визнається відповідачем.

14.12.2023 ОСОБА_1 звернувся з письмовим рапортом на ім`я командира ВТЗ військової частини НОМЕР_2 та просив клопотати перед вищим командуванням про його звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

До рапорту позивач долучив: рішення суду про присвоєння опікунства, довідку МСЕК ОСОБА_2 , копію посвідчення інваліда ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_2 , витяг до паспорта ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_1 (перша, друга і приписка), копію ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 .

Суд встановив, що рапорт позивача від 14.12.2023 командиром взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 з резолюцією «Клопочу по суті рапорту сержанта ОСОБА_1 » був скерований по команді та отриманий військовою частиною НОМЕР_2 за вх. №1101 від 22.12.2023.

Своєю чергою, вказаний рапорт на звільнення позивача та долучені документи військовою частиною НОМЕР_2 було направлено на розгляд командуванню військової частин НОМЕР_1 , що визнається відповідачем за змістом відзиву на позовну заяву.

Командир військової частини НОМЕР_1 , розглянувши рапорт позивача та додані до нього документи, листом від 12.01.2024 №2/5 повернув їх без реалізації, вказавши, що зміст рапорту не відповідає вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, оскільки у рапорті не зазначена підстава звільнення з військової служби з військової служби за відповідними сімейними обставинами. Позивачу на підтвердження права на звільнення необхідно надати ухвалу суду, яким його призначено опікуном недієздатної особи за поданням органу опіки та піклування.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду у встановленому порядку рапорту про звільнення зі служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Частиною другою статті 2 Закону №2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Сторонами не заперечується, що позивач проходить військову службу по мобілізації.

З огляду на введення в Україні військового стану та зважаючи на вид військової служби, яку проходить позивач, підстави звільнення його з військової служби визначені у п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ.

Зокрема, у підпункті «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ передбачені підстави звільнення військовослужбовців через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

- перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

- якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Згідно з частиною 7 статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з абзацом тринадцятим п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009, документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

З системного аналізу вказаних норм права, наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови.

Згідно матеріалів справи, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та 14.12.2023 подав рапорт про звільнення з військової служби у запас на підставі положень підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами. До зазначеного рапорту позивач, зокрема, долучив рішення Шацького районного суду Волинської області від 19.10.2023 у справі №170/614/23, яке набрало законної сили 21.11.2023. Цим рішенням встановлено опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням від 19.10.2023 у справі №170/614/23 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії ВЛН №0091930. Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 23.06.2006 ОСОБА_2 було визнано недієздатною. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №18 від 22.09.2023 ОСОБА_1 до призову на військову службу проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2 .

За змістом довідки до акту огляду МСЕК від 30.11.2011 серії ВЛН №0091930 ОСОБА_2 довічно встановлено 1 групу інвалідності типу А та визнано такою, що потребує постійного стороннього догляду та допомоги.

Вказані судове рішення та довідка до акту огляду МСЕК стали підставою для звернення позивача з рапортом до військового командування про звільнення з військової служби.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач, розглянувши рапорт та додані документи, повідомив військову частину НОМЕР_2 (за місцем проходження позивачем військової служби) про повернення таких документів без реалізації. Тобто, жодного рішення по суті - ні про задоволення рапорту та звільнення військовослужбовця, ні про відмову у звільненні з військової служби, - відповідачем прийнято не було. Натомість відповідач листі від 12.01.2024 № 2/5 вказав про необхідність військовослужбовцю на підтвердження права на звільнення надати ухвалу суду, яким його призначено опікуном недієздатної особи за поданням органу опіки та піклування.

Суд критично оцінює та відхиляє наведені відповідачем підстави повернення без реалізації рапорту позивача та доданих документів, оскільки фактично аргументи відповідача зводяться до його незгоди з рішенням суду, яким позивача визначено опікуном недієздатної особи.

Суд зауважує, що відповідно до вимог частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з частиною сьомою статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 19.10.2023 у справі №170/614/23 набрало законної сили 21.11.2023, а відтак його неврахування відповідачем суперечить вимогам закону.

Суд також не враховує покликання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20, оскільки вони не є релевантними до правовідносин у справі, що розглядається.

Суд зазначає, що лист командира військової частини НОМЕР_1 про повернення рапорту без реалізації не може свідчити про відмову позивачу у звільненні з військової служби. Отже, рапорт позивача встановленим порядком розглянутий не був.

У спірних правовідносинах відповідач як суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем рапорт позивача по суті не розглянуто, що свідчить про вчинення ним протиправної бездіяльності.

Враховуючи те, що відповідач належним чином не розглянув рапорт позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ та не прийняв будь-якого рішення, яке б породжувало для останнього юридичні наслідки, то з метою належного захисту прав позивача, слід зобов`язати відповідача розглянути зазначений рапорт позивача, за результатом чого прийняти відповідне рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В свою чергу п. 12 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Отже, в рамках розгляду даної справи позивач звільнений від сплати судового збору в силу положень Закону України «Про судовий збір», а відповідно відсутні підстави для його стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Водночас, суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про повернення судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 14.12.2023 про звільнення з військової служби через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 14.12.2023 про звільнення з військової служби через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Повний текст рішення складений 22.04.2024.

Суддя Олег ГРЕСЬКО