Справа № 420/4671/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа №420/4671/23

адміністративне провадження №К/990/12534/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року

у справі № 420/4671/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 20 грудня 2022 року № 2 про неуспішне проходження ним атестації;

- визнати протиправним та скасувати рішення наказ Одеської обласної прокуратури від 02 лютого 2023 року № 174к про звільнення позивача з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримки державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Одеської обласної прокуратури та органів прокуратури з 06 лютого 2023 року;

- поновити позивача в органах прокуратури України на рівнозначній посаді; стягнення з Одеської обласної прокуратури на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення до дати постановлення судового рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року позов задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 20 грудня 2022 року № 2. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 02 лютого 2023 року № 174к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду додержанням законів у кримінальному провадженні та координації за правоохоронної діяльності Одеської обласної прокуратури відповідно до пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру". Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення при управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Одеської обласної прокуратури з 07 лютого 2023 року. Зобов`язано Одеську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 07 лютого 2023 року до дати фактичного поновлення на роботі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року скасовано. Ухвалено у справі постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалами Верховного Суду від 21 грудня 2023 року та від 02 лютого 2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

28 березня 2024 року позивач повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана без дотримання встановлених процесуальним законом строків її подання.

З матеріалів касаційної скарги встановлено, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову 30 жовтня 2023 року, повний текст виготовлено 03 листопада 2023 року, а повторна касаційна скарга подана 28 березня 2024 року, тобто без дотримання встановлених процесуальним законом строків її подання. Разом з тим, у касаційній скарзі відсутнє клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження.

У тексті касаційної скарги міститься обґрунтування скаржника щодо строку звернення із касаційною скаргою, яке мотивовано тим, що первісну касаційну скаргу подано позивачем 23 листопада 2023 року, тобто у строк, передбачений на касаційне оскарження. Також позивач вказує, що первісну касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року, та отримано ним 10 січня 2024 року. 18 січня 2024 року скаржник повторно звернувся із касаційною скаргою, яку ухвалою від 02 лютого 2024 року повернуто скаржнику. Про зміст цієї ухвали позивачу стало відомо 27 березня 2024 року шляхом моніторингу ЄДРСР.

Суд вважає за необхідне зазначити, що повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження і обставини, за яких Верховний Суд вже повертав попередні касаційні скарги, безпосередньо пов`язані саме з діями заявника щодо належного оформлення касаційної скарги протягом тривалого періоду.

Разом з тим, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвала Верховного Суду від 02 лютого 2024 року зареєстрована 03 лютого 2024 року, та оприлюднена 05 лютого 2024 року. При цьому, позивач, маючи намір подальшого оскарження постанови суду апеляційної інстанції, не був позбавлений можливості ознайомитись із текстом вказаної ухвали на сайті ЄДРСР починаючи з 05 лютого 2024 року. Разом з тим, позивачем не обґрунтовано, чому він не звернувся із повторною касаційною скаргою у розумний строк після повернення попередньо поданої касаційної скарги (від 18 січня 2024 року).

Стаття 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, обгрунтовуючи підставу касаційного оскарження, позивач повторно вказує на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме - неврахування висновків Верховного Суду судом апеляційної інстанції, які викладені у постановах від 06 квітня 2023 року у справі № 280/5045/20, від 13 травня 2021 року у справі №120/3458/20-а, від 16 грудня 2021 року у справі № 640/26168/19.

Разом з тим, посилаючись на постанови у справах № 280/5045/20, № 120/3458/20-а, № 640/26168/19, скаржником чітко не вказано норму права, яка, на його думку, застосована судом апеляційної інстанції неправильно.

Так у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, необхідно указати конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яка застосована судом без урахування висновку Верховного Суду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Верховний Суд наголошує, що кожне рішення кадрової комісії має індивідуальний характер, а його прийняття в кожному конкретному випадку здійснюється із урахуванням різних обставин проходження атестації (етапів) прокурором.

Незважаючи на подібність норм правового регулювання у справах, які наводить скаржник у касаційній скарзі, та у справі, яка розглядається, обставини кожної справи такої категорії є відмінними, оскільки рішення кадрової комісії носять індивідуальний (персональний) характер, а тому не можна стверджувати про релевантність наведених скаржником правових позицій Верховного Суду у справах № 280/5045/20, № 120/3458/20-а, № 640/26168/19 з цією справою.

Суд звертає увагу на те, що різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм, а тому сам факт наявності судового рішення, яким задоволено позовні вимоги у цій категорії спорів, не свідчить про неправильне застосування судами норм права у цій справі.

Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Отже у разі не зазначення в касаційній скарзі підстав (підстави), на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України) така касаційна скарга має бути залишена без руху.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, відповідно до частин першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції:

- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням;

- обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви.

Керуючись статтями 329, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 420/4671/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто, а у разі неподання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження чи визнання неповажними підстав пропуску строку - у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

О. А. Губська