Справа № 120/3460/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 р. Справа № 120/3460/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2024 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення за № 65 від 09.11.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком;

- зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до його страхового стажу період роботи у ТОВ "Вастон" в м. Києві з 10.06.2004 по 27.09.2007 та період роботи в Леухівському КСП з 01.10.1991 по 05.03.2000 та призначити пенсію за віком з 21.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2023 у справі № 120/5356/23 відповідач повторно розглянув заяву позивача про призначення пенсії за віком, зарахував певний період роботи до його страхового стажу, однак прийняв рішення від 09.11.2023 № 65 про відмову у призначенні пенсії, посилаючись на недостатність страхового стажу. При цьому відповідач не зарахував до стажу окремі періоди трудової діяльності позивача.

Позивач з вказаним рішенням не погоджується та вважає його протиправним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 25.03.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою вирішено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області матеріали пенсійної справи позивача.

18.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2022 по 31.12.2022 не менше 29 років. Однак страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії. При цьому відповідач зауважує, що чинне законодавство встановлює обов`язкову умову для можливості врахування стражу для обчислення пенсії особи сплата відповідних страхових внесків щомісячно в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2023 у справі № 120/5356/23 позивачу були зараховані до страхового стажу періоди роботи з 14.12.1983 по 02.07.1984 та з 16.05.1996 по 05.03.2000. Відтак його страховий стаж склав 24 роки 7 місяців 19 днів, що є недостатнім.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що 15.12.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", додавши до заяви низку документів.

Рішенням від 21.12.2022 № 65 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю страхового стажу. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного сулу від 09.10.2023 у справі № 120/3556/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.12.2022 № 65 про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.12.1983 по 02.07.1984, з 16.05.1996 по 05.03.2000 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2022 про призначення пенсії за віком.

На виконання зазначеного рішення суду відповідач повторно розглянув заяву позивача та прийняв рішення від 09.11.2023 № 65 про відмову у призначенні пенсії. Зі змісту рішення слідує, що повторно розглянувши документи з урахуванням висновків рішення суду від 09.10.2023 у справі № 120/3556/23, до страхового стажу позивача зараховані всі періоди, а саме з 14.12.1983 по 02.07.1984 та з 16.05.1996 по 05.03.2000. Разом з тим страховий стаж становить 24 роки 7 місяців 19 днів при необхідному 29 років. При цьому зі змісту рішення вбачається, що станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії вік заявника 60 років.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначені пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах предмету позову та заявлених позовних вимог, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який, згідно з преамбулою, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що підставою для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком став висновок пенсійного органу про відсутність у позивача достатнього страхового стажу, а саме 29 років. Зокрема, як зазначено в оскаржуваному рішенні за № 65 від 09.11.2023, до страхового стажу позивача на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2023 зараховані періоди роботи з 14.12.1983 по 02.07.1984 та з 16.05.1996 по 05.03.2000, чого, однак, є недостатньо.

Водночас до страхового стажу позивача відповідач не зарахував період роботи в ТОВ "Вастон" (м. Київ) з 10.06.2004 по 27.09.2007 та період роботи в Леухівському КСП з 01.10.1991 по 05.03.2000.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 в період з 10.06.2004 по 27.09.2007 позивач працював у ТОВ "Вастон". Однак, як слідує зі змісту довідки пенсійного фонду форми РС-право, цей період позивачу не зарахований.

Суд враховує, що відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Як зазначено в пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні відсутні мотиви не зарахування позивачу вищезазначеного періоду, однак у відзиві на позовну заяву відповідач вказує про те, що обов`язковою умовою для можливості врахування стражу для обчислення пенсії особи є сплата відповідних страхових внесків.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами ст. 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

За змістом вищезазначених норм, обов`язки по сплаті страхових внесків, а також звітування про найманих працівників (застрахованих осіб) та відповідальність за неналежне їх виконання покладена на страхувальника.

Виходячи із встановлених у цій справі обставин, внаслідок невиконання страхувальником своїх обов`язків тягар негативних наслідків у вигляді неврахування періоду роботи до страхового стажу та відмови у призначенні пенсії покладено на позивача, що є неприпустимим та суперечить основним засадам в сфері соціального захисту.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17.07.2019 року (справа № 144/669/17) та від 20.03.2019 року (справа № 688/947/17), за змістом якої, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку.

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, суд доходить висновку, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи в ТОВ "Вастон" з 10.06.2004 по 27.09.2007 .

Відтак зазначений період підлягає врахуванню при обчисленні страхового стажу позивача в цілях призначення пенсії за віком.

Щодо зарахуванню періоду роботи в Леухівському КСП з 01.10.1991 по 05.03.2000, то згідно з відомостями трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 01.10.1991 по 05.03.2000 був членом Леухівського КСП Іллінецького району Вінницької області.

Водночас зі змісту рішення № 65 від 09.11.2023 можна побачити, що на виконання рішення суду від 09.10.2023 у справі № 120/5356/23 до страхового стажу позивача зараховано, зокрема, період роботи роботи з 16.05.1996 по 05.03.2000.

Зарахування вказаного періоду підтверджується також довідкою пенсійного фонду РС-право.

Крім того, зі змісту довідки РС-право слідує, що позивачу, окрім іншого, зараховані й наступні періоди роботи в колгоспі: з 15.03.1991 по 15.10.1990, з 01.01.1992 по 14.12.1992, з 15.12.1992 по 15.11.1993, з 15.02.1994 по 15.07.1994, з 16.08.1994 по 05.12.1994, з 15.02.1995 по 15.06.1995, з 15.12.1995 по 31.12.1995, з 15.02.1996 по 15.05.1996, з 16.05.1996 по 05.03.2000.

Відтак твердження позивача щодо незарахування усього період роботи в колгоспі з 01.10.1991 по 05.03.2000 є помилковими.

Поряд з цим, зарахувавши вищезазначені періоди роботи до страхового стажу позивача, відповідач не врахував наступні періоди: з 16.10.1991 по 31.12.1991, 16.11.1993 по 14.02.1994, з 16.07.1994 по 15.08.1994, з 06.12.1994 по 14.02.1995, з 16.06.1995 по 14.12.1995, з 01.01.1996 по 14.02.1996.

В цьому аспекті суд зазначає, що з 01.10.1991 по 05.03.2000 позивач був членом одного колгоспу.

Тобто, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Основного положення про порядок видачі і введення трудових книжок колгоспників, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які є чинними на час розгляду справи (далі Основні положення) та можуть застосовуватися на підставі постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12 вересня 1991 року № 1545-XII.

За пунктами 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

За пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно з пунктом 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, період трудової діяльності позивача з 16.10.1991 по 31.12.1991, 16.11.1993 по 14.02.1994, з 16.07.1994 по 15.08.1994, з 06.12.1994 по 14.02.1995, з 16.06.1995 по 14.12.1995, з 01.01.1996 по 14.02.1996 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області № 65 від 09.11.2023 є протиправним і таким, що прийняте без урахування всіх обставин, а тому підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо способу захисту порушених прав та інтересів позивача, суд враховує, що за наслідками вирішення справи позивач просить зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи та призначити йому пенсію за віком на підставі заяви від 15.12.2022.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду цієї справи суд надав оцінку тим підставам, які, на думку позивача, перешкоджали призначенню пенсії за віком. Проте, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення (перерахунку/зарахуванню стажу) пенсії, повинен повторно розглянути відповідну заяву позивача та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням висновків суду.

За встановлених обставин справи, саме такий спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача суд вважає найбільш правильним і таким, що не буде суперечити закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити частково, а саме шляхом визнання протиправним та скасування рішення № 65 від 09.11.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 16.10.1991 по 31.12.1991, 16.11.1993 по 14.02.1994, з 16.07.1994 по 15.08.1994, з 06.12.1994 по 14.02.1995, з 16.06.1995 по 14.12.1995, з 01.01.1996 по 14.02.1996 та з 10.06.2004 по 27.09.2007 і повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 15.12.2022, враховуючи ухвалене судом рішення та висновки суду за результатами розгляду справи. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, оскільки позовні вимоги мають немайновий характер, а позов задоволено частково, на користь позивача належить стягнути половину понесених ним судових витрат зі сплати судового збору, тобто 605,60 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 65 від 09.11.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з з 16.10.1991 по 31.12.1991, 16.11.1993 по 14.02.1994, з 16.07.1994 по 15.08.1994, з 06.12.1994 по 14.02.1995, з 16.06.1995 по 14.12.1995, з 01.01.1996 по 14.02.1996 та з 10.06.2004 по 27.09.2007.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з урахуванням ухваленого судом рішення та висновків суду за результатами розгляду справи повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ть гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )

2) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне рішення суду складено 23.04.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович