Справа № 160/6273/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2024 року Справа № 160/6273/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
07.03.2024 ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , через систему "Електронний Суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати наказ №50 від 26.01.2024 (у частині, що стосується ОСОБА_1 ) Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 «Про призов (скасування призову) військовозобов`язаних запасу по загальній мобілізації та наказ №28 від 26.01.2024 командира військової частини НОМЕР_1 у частині, що стосується зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини;
- зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення та видати розпорядчий документ про звільнення ОСОБА_1 із військової служби на підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вій є сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до довідки МСЕК МСЕ-ДНА-01 №231340 від 12.12.2000 року безстроково є інвалідом ІІ групи. Позивача протиправно було визнано придатним до військової служби та наказом начальника Центрально ІНФОРМАЦІЯ_3 №50 від 26.01.2024 призвано на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим Військова частина НОМЕР_1 не мала права зараховувати його до списків частини за протиправної мобілізації. Вказує, що рапорт про звільнення за підписом ОСОБА_1 було скеровано засобами поштового зв`язку як до військової частини НОМЕР_1 та і до органів військового командування та контролюючих органів. Рапорт військовою частиною отримано 20.02.2024, що підтверджується відповідним трекінгом «Укрпошти». Проте до теперішнього часу рапорти не розглянуто.
Ухвалою суду від 08.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі № 160/6273/24 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Також, ухвалою суду від 08.03.2024 було вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 , в особі її командира та іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, до набрання законної сили рішення суду у адміністративній справі №160/6273/24.
Відповідачу-1 було направлено копію ухвали суду від 08.03.2024 про відкриття провадження у справі на його офіційну електронну адресу, що підтверджується довідкою відповідального працівника суду від 11.03.2024; правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.
25.03.2024 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що обов`язки щодо мобілізації на військову службу за призовом покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема на відповідача № 1. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 28 від 26.01.2023р. відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» рядового ОСОБА_1 курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Таким чином, командир в/ч НОМЕР_1 постановляючи наказ про зарахування ОСОБА_1 до списків частини діяв виключно в межах своїх повноважень, та правові підстави для скасування такого наказу відсутні. Стосовно посилань представника позивача на те, що посадові особи в/ч НОМЕР_1 не розглядають рапорт ОСОБА_1 про звільнення зазначено наступне. Так, єдиним доказом направлення рапорту ОСОБА_1 керівництву військової частини НОМЕР_1 представником позивача надано суду супровідний лист від 12.02.2024 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 , начальника Генерального штабу ЗСУ, керівнику Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, командувачу ОК «Схід», начальнику Східногно ТУ ВСП (м. Дніпро) в/ч НОМЕР_2 . Вказаний лист отримано військовою частино НОМЕР_1 26.02.2024, що підтверджується вх.№1628. Після отримання 26.02.2024 рапорту ОСОБА_1 про звільнення з лав ЗСУ у зв`язку з наявністю в нього матері інваліда 2 групи, керівництвом частини було ініційовано процедуру виключення останнього зі списків частини та направлення його документів до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Внаслідок чого, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.03.2024 № 77 військовослужбовця за призовом по мобілізації рядового ОСОБА_1 курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, звільненого наказом начальника 239 центру підготовки підрозділів (по особовому складу) від 12.03.2024 № 13-рс з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи) пункту другого частини четвертої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з 13.03.2023 виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 . Враховуючи вищевказане, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_1 відсутні будь-які порушення прав позивача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , був призваний на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», що підтверджується наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 «Про призов (скасування призову) військовозобов`язаних запасу по загальній мобілізації №50 від 26.01.2024.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 28 від 26.01.2023р. відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» рядового ОСОБА_1 курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, що підтверджується витягом з відповідного наказу.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до довідки МСЕК МСЕ-ДНА-01 №231340 від 12.12.2000 року безстроково є інвалідом ІІ групи.
05.02.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_6 та до ІНФОРМАЦІЯ_7 подано адвокатські запити від 02.02.2024 року №№4/2024/1 та 4/2024/2 щодо того яким самим чином було мобілізовано ОСОБА_1 .
Листом №30/1/2071 від 16.02.2024 ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив, що ОСОБА_5 , 1968 року народження, розглянуто і опрацьовано.
Листом 13/1435 від 12.02.2024 відповідач -1 повідомив, що ОСОБА_1 був визнаний придатним та мобілізований до ВЧ НОМЕР_1 та надав засвідчену відповідно до Закону копію витягу із наказу №50 від 26.01.2024.
Листом №5-4-1228ВИХ-24 від 16.02.2024 Дніпровська спеціалізована прокуратура у сфері оборони доручила розгляд скарги на протиправні дії доручено Оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_9 », зобов`язала інформувати прокуратуру про результати перевірки.
Листом №1314/2/56/76/725 від 16.02.2024 року ВЧ НОМЕР_3 повідомило представника позивача, що - «…Будь яких заяв, усних або письмових (копій документів до заяв) від військовозобов`язаного ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час його перебування в адміністративній будівлі об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не надходило і не надавалося. Командиром військової частини НОМЕР_1 надано пояснення солдата ОСОБА_1 , що рапорту командиру військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення за сімейними обставинами він не писав та документів, підтверджуючих право на звільнення не надавав».
13.02.2024 засобами поштового зв`язку позивач направив рапорт від 11.02.2024 до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: «у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю II групи». Рапорт військовою частиною отримано 20.02.2024, що підтверджується відповідним трекінгом «Укрпошти».
Також, з наданих до суду військовою частиною додатків до відзиву вбачається, що супровідним листом від 12.02.2024 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 , начальника Генерального штабу ЗСУ, керівнику Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, командувачу ОК «Схід», начальнику Східногно ТУ ВСП (м. Дніпро) в/ч НОМЕР_2 було направлено рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.
Вказаний лист отримано військовою частино НОМЕР_1 26.02.2024, що підтверджується вх.№1628.
Проте, на час звернення позивача з позовом до суду розгляд зазначеного рапорту військовою частино НОМЕР_1 не відбулось.
Не погодившись з вищезазначеною бездіяльністю позивач був вимушений звернутись за захистом порушених прав до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
При вирішені спору суд виходить із того, що Закон України "Про військову службу і військовий обов`язок" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 ст. 2 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Як зазначалось вище, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , був призваний на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», що підтверджується наказом Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 «Про призов (скасування призову) військовозобов`язаних запасу по загальній мобілізації №50 від 26.01.2024.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 28 від 26.01.2023р. відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» рядового ОСОБА_1 курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, що підтверджується витягом з відповідного наказу.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до довідки МСЕК МСЕ-ДНА-01 №231340 від 12.12.2000 року безстроково є інвалідом ІІ групи.
05.02.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_6 та до ІНФОРМАЦІЯ_7 подано адвокатські запити від 02.02.2024 року №№4/2024/1 та 4/2024/2 щодо того яким самим чином було мобілізовано ОСОБА_1 .
Листом №30/1/2071 від 16.02.2024 ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив, що ОСОБА_5 , 1968 року народження, розглянуто і опрацьовано.
Листом 13/1435 від 12.02.2024 відповідач -1 повідомив, що ОСОБА_1 був визнаний придатним та мобілізований до ВЧ НОМЕР_1 та надав засвідчену відповідно до Закону копію витягу із наказу №50 від 26.01.2024.
Листом №5-4-1228ВИХ-24 від 16.02.2024 Дніпровська спеціалізована прокуратура у сфері оборони доручила розгляд скарги на протиправні дії доручено Оперативному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_9 », зобов`язала інформувати прокуратуру про результати перевірки.
Листом №1314/2/56/76/725 від 16.02.2024 року ВЧ НОМЕР_3 повідомило представника позивача, що - «…Будь яких заяв, усних або письмових (копій документів до заяв) від військовозобов`язаного ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час його перебування в адміністративній будівлі об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не надходило і не надавалося. Командиром військової частини НОМЕР_1 надано пояснення солдата ОСОБА_1 , що рапорту командиру військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення за сімейними обставинами він не писав та документів, підтверджуючих право на звільнення не надавав».
13.02.2024 засобами поштового зв`язку позивач направив рапорт від 11.02.2024 до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: «у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю II групи». Рапорт військовою частиною отримано 20.02.2024, що підтверджується відповідним трекінгом «Укрпошти».
Також, з наданих до суду військовою частиною додатків до відзиву вбачається, що супровідним листом від 12.02.2024 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 , начальника Генерального штабу ЗСУ, керівнику Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, командувачу ОК «Схід», начальнику Східногно ТУ ВСП (м. Дніпро) в/ч НОМЕР_2 було направлено рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби.
Вказаний лист отримано військовою частино НОМЕР_1 26.02.2024, що підтверджується вх.№1628.
Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Судом встановлено, що після отримання 26.02.2024 рапорту ОСОБА_1 про звільнення з лав ЗСУ у зв`язку з наявністю в нього матері інваліда 2 групи, керівництвом військової частини НОМЕР_1 було ініційовано процедуру виключення позивача зі списків частини та направлення його документів до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Внаслідок чого, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.03.2024 № 77 військовослужбовця за призовом по мобілізації рядового ОСОБА_1 курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, звільненого наказом начальника 239 центру підготовки підрозділів (по особовому складу) від 12.03.2024 № 13-рс з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи) пункту другого частини четвертої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та з 13.03.2023 виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 .
Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Суд відмічає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.
Суд зазначає, що, згідно з пунктом 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Згідно з абзацом тринадцятим п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.
Як уже зазначалось, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.03.2024 № 77 військовослужбовця за призовом по мобілізації рядового ОСОБА_1 курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, звільненого наказом начальника 239 центру підготовки підрозділів (по особовому складу) від 12.03.2024 № 13-рс з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи) пункту другого частини четвертої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та з 13.03.2023 виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 .
Таким чином, з моменту отримання керівництвом військової частини НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 щодо звільнення з лав ЗСУ до моменту фактичного його звільнення минуло 16 діб, що враховуючи військовий стан та необхідністю погодження такого рішення з вищим керівництвом є розумним часом, а відтак підстави для висновку про бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 - відсутні.
Також суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача стосовно визнання протиправним та скасувати наказ №50 від 26.01.2024 (у частині, що стосується ОСОБА_1 ) Начальника Центрально ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_3 «Про призов (скасування призову) військовозобов`язаних запасу по загальній мобілізації та наказ №28 від 26.01.2024 командира військової частини НОМЕР_1 у частині, що стосується зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів надання ОСОБА_1 на час винесення оскаржуваних наказів відповідачам документів, які б підтверджували наявність у останнього матері, із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.
Крім того, вимога зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення та видати розпорядчий документ про звільнення ОСОБА_1 із військової служби на підставі підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи також не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 13.03.2024 № 77 військовослужбовця за призовом по мобілізації рядового ОСОБА_1 звільненого наказом начальника 239 центру підготовки підрозділів (по особовому складу) від 12.03.2024 № 13-рс з військової служби у запас та з 13.03.2023 виключено зі списків в/ч НОМЕР_1 .
За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази на підтвердження правомірності дій та докази, долучені в обґрунтування позову, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову відповідно до вищенаведених мотивів.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з суб`єкті владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 ; ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 квітня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков