Справа № 729/468/24
Суддя: Бойко В. І.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 729/468/24
2-а/729/10/24 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:

судді Бойко В.І., при секретарі Шлапак Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Бобровиця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області та ДПП Національної поліції України про визнання протиравною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання протиравною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 21 лютого 2024 року близько 09 год. 15 хв. він їхав за кермом автомобіля «Skoda Roomster», номерний знак НОМЕР_1 у м. Чернігові, по пр-ту Миру, у напрямку центра міста. У цей час, на пр-ті Миру, поруч з готелем «Градецький», подавши звуковий сигнал спецприладом та проблисковими маячками, його зупинили працівники Управління патрульної поліції в Чернігівській області, які рухались слідом за ним на службовому автомобілі «Skoda», з н.з. НОМЕР_2 , вже близько одного кілометра візуально не проявляючи ніякої уваги до нього. Разом з ним в автомобілі перебувала його донька ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 .

Зупинившись на вимогу працівників поліції він став чекати їх у своєму автомобілі. Через деякий час до автомобіля підійшли два працівника патрульної поліції. У одного з них в руках був планшет, а у іншого особистий мобільний телефон. Один поліцейський був одягнений в не уставні штани синього кольору, а другий мав кашкет не по сезону, в порушення вимог відомчих наказів. На прохання ОСОБА_1 представитись один з них представився, як старший лейтенант ОСОБА_4 , а інший, як старший лейтенант ОСОБА_5 .

Старший наряду інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 повідомив, що позивач здійснив рух на перехресті просп. Миру- вул. Козацька, після загорання зеленого сигналу світлофору, не з тієї смуги чим порушив вимоги ст. 122 КУпАП. При цьому відстань від зазначеного перехрестя і місцем його подальшої зупинки достатньо значна (близько одного кілометра) і після проїзду перехрестя поліція не подавала йому ніякого сигналу про зупинку, а здійснила це тільки біля готелю «Градецький».

На прохання ОСОБА_1 надати докази, інспектор ОСОБА_4 звернувся до свого напарника щоб той продемонстрував йому на власному мобільному телефоні відеозапис його порушення. Коли він спитав у них, чому вони не демонструють йому відео з службових портативних пристроїв, зокрема з службового планшету, працівники поліції повідомили, що відео на планшет ще скидається, а це відео на телефоні також є доказом. При цьому визнаючи той факт, що телефон є власністю його напарника, а не службовим пристроєм. Тобто, позивач так і не зрозумів на що першочергово здійснювався відеозапис, на власний телефон інспектора поліції, на планшет чи на відеореєстратор. Працівники патрульної поліції повідомили позивачу, що відео на планшет буде довго скидатись, а наданого відео з телефону, на їх думку, буде достатньо. Позивач продовжував наполягати на тому, щоб йому продемонстрували відео саме на службових пристроях, що вони так і не змогли зробити, по технічним причинам. Даний факт викликає у позивача сумнів у тому, що відео спочатку записувалось саме на службові пристрої, що вимагається інструкціями Національної поліції.

Після цього працівники патрульної поліції коротко роз`яснили позивачу права та повідомили, що будуть розглядати відносно нього справу, але вже за більш м`якше порушення, а саме за ч. 1 ст. 122 КУпАП, бо на відео, що було на телефоні, вони побачили, що там вчинене інше правопорушення (розділ 34 п.1.1 ПДР - дорожня розмітка). При цьому позивачу не було надано можливість надати повноцінні пояснення та на неодноразові звернення з проханням про надання адвоката та перенесення дати розгляду справи працівники поліції повідомили йому, що вони не повинні надавати йому ніякого адвоката. А у перенесенні розгляду справи інспектор поліції ОСОБА_4 йому взагалі відмовив. Він повідомив позивачу, що якщо він бажає, то може шукати адвоката собі сам. Через своїх знайомих позивач знайшов адвоката у м. Чернігові та повідомив працівникам патрульної поліції, що хоче скористатись правовою допомогою.

Набравши адвоката Якуб Г.О., він пояснив їй ситуацію, але адвокат повідомила йому, що зараз йде у судове засідання і надіслала номер іншого адвоката на ім`я ОСОБА_6 , який також повідомив, що зараз зайнятий в суді і надав номер адвоката, який спеціалізується у справах саме про порушення ПДР. Цього адвоката звати ОСОБА_7 , після телефонного дзвінка адвокату Слєпченко приблизно о 10:05, останній відхилив виклик та написав, що він у суді. Про даний факт позивач повідомив працівників патрульної поліції, яких попросив почекати певний час, поки приїде адвокат, який зможе надати йому правову допомогу, якщо працівники поліції не можуть надати йому безкоштовного адвоката.

Працівники патрульної поліції почали розпитувати, скільки це займе часу, він їм відповів, що не відомо, бо адвокат зараз не на місці і не може у цю хвилину прибути. Вони спочатку погодились певний час почекати, але потім старший наряду почав постійно повторювати скільки мені потрібно часу, чим здійснював на позивача безперервний психологічний тиск. Він висловлював своє бажання винести постанову та заявив, що він не бажає чекати на приїзд адвоката. Позивач заявив знову клопотання працівникам патрульної поліції про перенесення розгляду справи на інший день, щоб він міг підготуватись та прибути до Управління патрульної поліції в Чернігівській області разом з адвокатом, бо він сам не є фахівцем з даних питань і йому необхідна правова допомога. Незважаючи на цей факт та неодноразові висловлювання необхідності залучення адвоката, а також про перенесення справи працівники патрульної поліції відмовили йому у клопотанні про перенесенні справи, не надали доказів його вини, крім відео, що було продемонстровано з власного телефону одного з працівників патрульної поліції і йому не відомо звідки воно з`явилось на вказаному телефоні. Інших доказів надано не було.

Прочекавши близько 40 хвилин інспектор патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_4 сказав, що буде виносити постанову без адвоката, та склав відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що була роздрукована на термострічці через портативний термінал, що знаходився при працівниках патрульної поліції серії ЕНА № 1532817, ст. 122 ч. 1 КУпАП.

У зв`язку з грубим порушенням законодавства, тобто у зв`язку з порушенням його права на правничу допомогу, він повідомив вказаним інспекторам патрульної поліції, що буде викликати слідчо-оперативну групу поліції і щоб вони залишались на місці до приїзду СОГ. Незважаючи на це, ОСОБА_4 та його напарник сіли до службового автомобіля і покинули місце складання постанови.

Адвокат Слєпченко вийшов на зв`язок з позивачем о 10:44, вже після складання відносно нього постанови, яка була складена о 10:06, що підтверджується телефонними дзвінками та часом вказаним на постанові. Тобто, час від його зупинки приблизно о 09:15 до виходу на зв`язок з ним адвоката зайняв менше ніж одну годину, що не було перешкодою для працівників поліції в очікуванні адвоката та призвело до позбавлення з їх боку надання позивачу права на допомогу адвоката.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29.02.2024 року за вказаним позовом було відкрито провадження та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження.

26.03.2024 року представником відповідачів надано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування свої вимог зазначає, що 27.02.2024 року о 09 год. 14 хв. в м. Чернігові, по проспекту Миру, 118, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Roomster, н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка позначає межі смуг руху у попутному напрямку, чим порушив п. 34 ПДР.

Згідно п. 1 розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка 1.1. (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2+1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15;

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Лінію розмітки 1.11 перетинати заборонено з боку суцільної лінії розмітки. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Таким чином, перетинати вузьку суцільну лінію, яка позначена дорожньою розміткою 1.1 розділу 34 ПДР, заборонено. Перетин вказаної лінії відноситься до адміністративних правопорушень та є підставою для накладення адміністративного стягнення. В зв`язку з чим, позивач своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. ОСОБА_4 є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу №2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання старший лейтенант поліції, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч.1 ст.122 КУпАП. Таким чином, виявивши порушення ПДР, поліцейський вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи, виніс відносно гр. ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №1532817 від 27.02.2024 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно п. 10 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395 під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (Застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення) поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель, (абзац 7 ч. 1 ст. 40).

Таким чином, дана стаття дозволяє поліцейському використовувати інформацію, отриману, зокрема із відеотехніки з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, в тому числі відеозаписи отримані із відео реєстратора поліцейського.

Як вбачається із відеозапису, зробленого за допомогою відеореєстратора 70mаі, закріпленого в службовому автомобілі поліцейських, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Roomster, номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті проспекту Миру та вул. Козацької (адреса: пр-т Миру, 118), рухався в крайній лівій полосі, яка призначена для руху ліворуч та безпосередньо перед перехрестям здійснив перестроювання на суміжну смугу руху, перетнувши дорожню розмітку 1.1 (суцільна лінія), з подальшим рухом прямо.

Після виявлення правопорушення, екіпаж патрульної поліції прослідував за автомобілем позивача до місця, де зупинка автомобіля позивача не створить перешкоди чи загрози дорожньому руху, та подав вимогу про зупинку на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського вбачається, що, підійшовши до транспортного засобу, яким керував позивач, поліцейський представився, повідомив, що є підстави вважати вчинення адміністративного правопорушення, а саме здійснення руху прямо з полоси, яка передбачає рух лише ліворуч та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, на підставі п. 2.4 а) ПДР.

В подальшому, під час спілкування з водієм та дослідженні доказів, а саме відеозапису з відеореєстратора 70mаі, було встановлено, що позивач перед початком руху прямо виїхав на суміжну смугу, перетнувши дорожню розмітку 1.1 (суцільна лінія), чим порушив п. 34 ПДР.

Також на відеозаписі з портативного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. До початку винесення оскаржуваної постанови поліцейський оголосив про початок розгляду справи, ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи, про що позивач у п.8 оскаржуваної постанови поставив власний підпис.

Отже, дослідивши всі обставини справи, інспектор взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_4 виніс відносно гр. ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №1532817 від 27.02.2024 року за правопорушення, передбачене ч. 1. ст. 122 КУпАП, порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

Безпідставними та необгрунтованими є заяви позивача, що поліцейські не ознайомили останнього з відеодоказом вчинення правопорушення. Так, відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського вбачається, що клопотання позивача про ознайомлення з відеодоказами було задоволено та останній неодноразово був ознайомлений з відеозаписом, зокрема о 9 год. 30 хв. (14 хв. відеозапису). Правопорушення було задокументовано за допомогою відеореєстратора 70mаі, проте ознайомлення з відеозаписом відбулося на пристрої, що конструктивно має можливість для його відтворення.

Безпідставні є посилання позивача в позовній заяві про роз`яснення поліцейським йому прав, з акцентуванням уваги, що вони роз`ясненні коротко. Дане твердження не відповідає дійсності та спростовується наявними відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського, відповідно до яких, поліцейський тричі ознайомлював позивача з його правами та перепитував щодо подання ним клопотань.

Необґрунтованим є твердження позивача щодо обмеження його у праві отримувати правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. З цього приводу зазначають наступне. Так, позивач вважає, що саме поліцейський повинен був забезпечити особу, яка притягається до адмінвідповідальності шляхом залучення адвоката. Слід звернути увагу суду, що відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права тощо.

При цьому звертають увагу суду, що згідно ч. 2 ст. 27 Закону Україна «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», передбачено, що договір про надання правничої допомоги може вчинятися усно у випадках; надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); якщо клієнт невідкладно потребує надання правничої допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

Тобто, позивач у разі бажання скористатися правничою допомогою адвоката, міг скористатися його послугами в телефонному режимі, з подальшим оформленням договору, але, здійснюючи телефонні дзвінки, не скористався такою можливістю. Жодним нормативним актом поліцейського не зобов`язано здійснювати забезпечення правопорушника під час притягнення до адміністративної відповідальності юридичною допомогою. Поліцейський згідно із законодавством у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб.

Відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Звертають увагу суду, що поліцейський жодним чином не обмежував позивача у користуванні правовою допомогою та надавав позивачу достатньо часу для залучення адвоката. На відео зафіксовано, як поліцейські пропонували позивачу зателефонувати адвокатові, останній в свою чергу спочатку не погоджувався на цю пропозицію, аргументуючи тим, що адвокат швидко не приїде, тим самим затягуючи розгляд справи. Аргументуючи, що адвокат не приїде, хоча позивач навіть не звертався до нього, останній заявив клопотання щодо перенесення розгляду справи на інший час, що також не могло бути задоволено виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 5 пункту 5 Розділу ПІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права Позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 р. № 596-VIII, були внесені зміни в законодавство, зокрема, в ст. 258 КУпАП. Дані зміни спростили розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачивши скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає винесення по певним статтям КУпАП не протоколу, а відразу постанови, провівши розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В Управлінні патрульної поліції Чернігівської області ДПП такі справи не розглядаються і розгляд справ не переноситься, оскільки чинне законодавство вимагає розгляду справи та винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Між іншим, незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідачів у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином(а.с.30), у відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши наявні письмові докази, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Працівники поліції є посадовими особами, які здійснюють контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху та повинні при встановленні факту вчинення адміністративного правопорушення дотримуватись вимог ст. 251 КУпАП та надавати належні докази на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 27.02.2024 року, серія ЕНА №1532817, винесеною інспектором взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальностіза ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Згідно оскаржуваної постанови позивач 27.02.2024 керував транспортним засобом Skoda Roomster, номерний знак НОМЕР_1 та порушив вимоги розмітки проїзної частини доріг, чим порушив п. 34 ПДР України.

Як вбачається з відеозапису, позивач на місці зупинки попросив інспектора відкласти розгляд справи на інший час для забезпечення отримання ним правової допомоги та в цілому розгляду справи про можливе вчинення ним адміністративного правопорушення, на засадах справедливості, законності, всебічності та об`єктивності.

У відповідності до статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За змістом ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1-2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У випадку невжиття працівником поліції заходів щодо надання водію можливості скористатися послугами адвоката під час оформлення справи про адміністративне правопорушення, поліцейський порушує права водія, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. До такого висновку дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 524/9827/16-а.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що надання можливості водію реалізувати своє право на отримання правової допомоги, інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, не надав можливості скористатись правом на професійну правничу допомогу, яке закріплено ст. 59 Конституції України. Порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Так, з переглянутого відеозапису вставлено, що позивач, користуючись своїм правом, визначеним ст. 268 КУпАП, виявив бажання скористатись правовою допомогою та неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості скористатися правовою допомогою.

Позивач намагався знайти адвоката у м. Чернігові та пробував з ними зв`язатися, що підтверджується знімками екрану мобільного телефону ОСОБА_1 , з яких вбачається що він здійснював телефонні дзвінки та перепески з адвокатами(а.с.13-19).

Однак, інспектором ОСОБА_4 не вжито достатніх дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Наведене свідчить, що відповідачем під час винесення постанови було порушено право позивача на захист, яке гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Отже, постанова, яка винесена без додержання вказаних вище норм діючого законодавства, не може бути визнана належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

До такого висновку дійшла колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 722/2145/23 від 13 лютого 2024 року.

Таким чином, посилання відповідача на той факт, що відсутність захисника під час складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення не суперечить інтересам правосуддя, не грунтується на вимогах закону, оскільки правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).

Як слідує з положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, за наслідком встановлення порушень вимог законодавства, суд може скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), або скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що поліцейським було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, позовні вимоги в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суд визнає обґрунтованими, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Така правова позиція суду певною мірою узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у справах: № 524/9827/16-а, 524/3644/17 та 640/16220/16-а.

Оскільки строк притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився, суб`єкт владних повноважень не позбавлений можливості з дотриманням вимог закону розглянути справу про адміністративне правопорушення відносно позивача та прийняти законне і обґрунтоване рішення, суд, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Позовні вимоги в частині визнання дій працівника поліції протиравними задоволенню не підлягають, оскільки не передбачені положенням ч. 3 ст. 286 КАС України.

За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат згідно статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 139, 243 - 246, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області та ДПП Національної поліції України про визнання протиравною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №1532817 по справі про адміністративне правопорушення від 27 лютого 2024 року, винесену інспектором взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП старшим лейтенантом поліції Масленим О.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладенння адмінстративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., а справу надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП (14037, м. Чернігів, Чернігівська область, вул. Громадська, 66).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Бойко