Справа № 440/3211/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 рокум. ПолтаваСправа № 440/3211/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Сідько Світлана Іванівсна через систему "Електронний суд" подала до Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку /а.с. 1-3/.

Позов обґрунтований тим, що 19 грудня 2023 року позивач, як матір інваліда з дитинства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення необхідного пенсійного віку та маючи необхідний трудовий стаж звернулася до Головного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням відповідача за №80 від 20 грудня 2023 року їй відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що «на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутній висновок лікарсько-консультаційної комісії про можливість визнання дитиною з інвалідністю до досягнення нею 6-річного віку». З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважаючи, що право на призначення дострокової пенсії не пов`язується саме з моментом настання у дитини інвалідності до шестирічного віку, у зв`язку з чим відсутня потреба у наданні висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Право на дострокову пенсію за віком мають матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, за умови досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у клопотанні про долучення документів /а.с. 20-23/ зазначив, що 19 грудня 2023 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком як матері інваліда з дитинства. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №80 від 20 грудня 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку у зв`язку з недотриманням пункту 2.18 Порядку №22-1, а саме: відсутністю висновку ЛКК про можливість визнання сина дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 4/, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 19 грудня 2023 року /а.с. 25/, в якій просила призначити пенсію за віком як матері інваліда з дитинства.

До вказаної заяви згідно розписки-повідомлення /а.с. 26/ додано копії: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (кількість 1; №) /а.с. 28/; паспорт або ID-картка або посвідка (кількість 4; №000443380, № НОМЕР_1 , №005106054, № НОМЕР_2 ) /а.с. 29-32/; документи про місце проживання (реєстрації) особи (кількість 3; №5327-, №02-66/160, №607) /а.с.33-35/; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (кількість 1; №6) /а.с. 36/; інший документ (кількість 5; №02-3330, №07.12.23, №8, №28, №899/01-14/23) /а.с. 37-43/; свідоцтво про народження дитини (кількість 3; НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ) /а.с.44-45, 49/; свідоцтво про шлюб (кількість 3; НОМЕР_6 , №9, НОМЕР_7 ) /а.с.46-48/; трудову книжка або документи про стаж (кількість 1; НОМЕР_8 ) /а.с.50-51/.

Крім того, згідно розписки-повідомлення /а.с. 26/ в переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії, зазначено документ про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства, або дитиною-інвалідом та документи про народження дитини та виховання її до 8-річного, з 01 січня 2006 року 6 річного віку; строк подання таких документів встановлено до 18 березня 2024 року, про що ознайомлено заявника та нею проставлено підпис.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії №80 від 20 грудня 2023 року /а.с. 53/ ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, у зв`язку з недотриманням пункту 2.18 Порядку №22-1, а саме: відсутністю висновку ЛКК про можливість визнання сина дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що: пенсійне забезпечення громадян реалізується відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058- IV (далі - Закон 1058). Статтею 115 Розділу ХІV-І Закону 1058 визначено умови призначення пенсії за віком, жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. Відповідно до пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1), визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарського - консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18- ти років (висновок про час настання інвалідності). Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулася 19 грудня 2023 року із заявою про призначення пенсії за віком, як мати дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, надавши наступні документи: трудову книжку, довідки, свідоцтва про народження дітей, документи про зміну прізвищ, висновок про час настання інвалідності (до 18 річного віку) на дитину ОСОБА_2 , паспорт, код. Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 17 років 11 місяців 21 день, якого достатньо для призначення пенсії за віком, як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, але заявниця не надала висновок ЛКК про можливість визнання сина - дитиною з інвалідністю до шестирічного віку. Після дооформлення та надходження у трьохмісячний строк прийнятих і подання додаткових документів рішення буде переглянуто щодо підрахунку необхідного стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку та визначення права на пенсію.

Відповідно до розрахунку страхового стажу /а.с. 52/ страховий стаж ОСОБА_1 становить 17 років 11 місяців 21 день, зокрема враховано періоди з 07 грудня 1991 року по 06 червня 1996 року як догляд за дитиною до 3 років (4 роки 6 місяців 0 днів), з 01 червня 2000 року по 31 жовтня 2000 року (0 років 5 місяців 0 днів), з 01 жовтня 2001 року по 30 листопада 2001 року (0 років 2 місяці 0 днів), з 01 червня 2002 року по 31 липня 2002 року (0 років 2 місяці 0 днів), з 01 липня 2003 року по 30 листопада 2003 року (0 років 5 місяців 0 днів), з 01 червня 2006 року по 31 грудня 2006 року (1 рік 0 місяців 0 днів), з 01 березня 2012 року по 30 червня 2023 року (11 років 3 місяці 21 день).

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті та які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Аналіз наведених положень статті 115 Закону №1058-IV свідчить про те, що необхідними умовами для призначення дострокової пенсії за віком є наявність у жінки відповідного страхового стажу (не менше 15 років) та досягнення нею відповідного віку (50 років), а також наявність однієї із вказаних обставин: 1) народження жінкою п`ятьох або більше дітей та виховання їх до шестирічного віку; 2) жінка є матір`ю особи з інвалідністю з дитинства (у якої інвалідність настала або до 6 років, або до 18 років) та тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, яка виховала таких дітей до шестирічного віку.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 №22-1, /надалі - Порядок №22-1 (у відповідній редакції) /, зокрема, встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 1.7 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви /пункт 1.8 Порядку № 22-1/.

За змістом пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу) ;

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам... у разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5) ;

4) відомості про місце проживання особи;

5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах ;

6) документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком, зокрема: жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку,- документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність. У разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону);

7) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку ;

8) документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону ;

9) заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Пунктом 2.17 Порядку №22-1 встановлено, що при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Відповідно до пункту 2.18 Порядку №22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Визнання дитини тяжко хворою, якій не встановлено інвалідність, засвідчується посвідченням одержувача допомоги, довідкою про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, виданою закладом охорони здоров`я, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за № 510/36132. У разі якщо дитина визнана тяжко хворою після досягнення шестирічного віку надається медичний висновок закладу охорони здоров`я про те, що дитина мала тяжку хворобу до досягнення нею шестирічного віку.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані від органів, що призначають допомогу, відомості про вид отриманої допомоги та період її одержання (за наявності).

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. До заяви про призначення пенсії за віком додаються документи відповідно до встановленого Переліку.

Судовим розглядом встановлено, що дата народження заявниці - 14 липня 1973 року, а дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 19 грудня 2023 року, тобто на момент звернення із заявою про призначення дострокової пенсії за віком позивач досягла 50 річного віку.

З тексту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії №80 від 20 грудня 2023 року слідує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 17 років 11 місяців 21 день, якого достатньо для призначення пенсії за віком, як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

При цьому, як слідує з тексту самого рішення, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, стало недотримання пункту 2.18 Порядку №22-1, а саме: відсутність висновку ЛКК про можливість визнання її сина дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Надаючи оцінку такій підставі відмові у призначенні дострокової пенсії за віком згідно пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV, суд виходить з наступного.

З огляду на положення пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV та пункту 2.18 Порядку №22-1 право на призначення дострокової пенсії за віком мають матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до досягнення шестирічного віку. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Водночас процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, прийнятою відповідно до статті 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" та статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні".

Згідно з пунктом 24 цього Положення форма документів, що використовується у роботі комісій, затверджується МОЗ.

Так, наказом Міністерства охорони здоров`я України № 577 від 30 липня 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2012 року за № 1504/21816, затверджено форми первинної облікової документації, що використовується в медико-соціальних експертних комісіях, зокрема форму первинної облікової документації № 157-1/о «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією» та інструкцію щодо її заповнення, що додаються, а також форму первинної облікової документації № 157-2/о «Висновок про час настання інвалідності» та інструкцію щодо її заповнення, що додаються.

Згідно з Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-1/о «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією» ця Інструкція визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією» (далі - форма № 157-1/о) і складається з двох частин: зазначеної виписки та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Форма № 157-1/о застосовується при винесенні рішення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) про встановлення групи, причини і строку інвалідності.

Форма № 157-1/о заповнюється у Кримській республіканській, обласних, центральних міських у містах Києві та Севастополі, міських, міжрайонних та районних МСЕК.

Усі реквізити даної форми заповнюються відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (форма № 157/о).

Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією надсилається за місцем призначення пенсії чи місцезнаходженням пенсійної справи.

У пункті 1 зазначається місцезнаходження МСЕК.

У пункті 2 зазначається профіль МСЕК.

У пунктах 3 та 4 зазначаються особисті дані інваліда: прізвище, ім`я, по батькові та дата народження, які записуються повністю згідно з даними паспорта.

У пункті 5 зазначається місце проживання інваліда.

У пункті 6 зазначається дата огляду інваліда.

У пункті 7 зазначається, який огляд - первинний або повторний.

У пункті 8 словами зазначається група інвалідності, яка встановлена хворому.

У пункті 9 зазначається причина інвалідності.

У пункті 10 зазначається термін, до якого встановлено групу інвалідності.

У пункті 11 зазначається дата чергового переогляду інваліда у МСЕК.

У пункті 12 зазначається діагноз МСЕК.

У пункті 13 зазначається висновок про умови та характер праці інваліда.

У пункті 14 зазначаються рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності інваліда.

У пункті 15 зазначається номер акта огляду МСЕК, на підставі якого видається довідка до акта огляду МСЕК.

У пункті 16 зазначається дата видачі документа.

Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією видається інваліду.

У пункті 1 зазначається місцезнаходження МСЕК.

У пункті 2 зазначається профіль МСЕК.

У пункті 3 зазначаються серія та номер довідки.

У пункті 4 зазначаються особисті дані інваліда: прізвище, ім`я, по батькові, які записуються повністю згідно з даними паспорта.

У пункті 5 зазначається дата народження інваліда.

У пункті 6 зазначається дата огляду інваліда.

У пункті 7 вказується характер огляду: первинний або повторний.

У пункті 8 словами зазначається група інвалідності, яка встановлена хворому.

У пункті 9 зазначається причина інвалідності.

У пункті 10 зазначається термін, до якого встановлено групу інвалідності.

У пункті 11 зазначається дата чергового переогляду інваліда у МСЕК.

У пункті 12 надається висновок про умови та характер праці.

У пункті 13 зазначаються рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності інваліда.

У пункті 14 зазначається номер акта огляду МСЕК, на підставі якого видається довідка до акта огляду МСЕК.

У пункті 15 зазначається дата видачі довідки.

Кожна частина форми № 157-1/о підписується головою МСЕК (підпис розшифровується) і засвідчується печаткою МСЕК.

Відповідальним за правильність заповнення форми № 157-1/о є голова МСЕК.

Строк зберігання форми № 157-1/о - 50 років.

Згідно з Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-2/о «Висновок про час настання інвалідності», ця Інструкція визначає порядок заповнення форми первинної облікової документації «Висновок про час настання інвалідності» (далі - форма № 157-2/о).

Форма № 157-2/о призначена для реєстрації видачі медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інваліду висновку про час настання інвалідності в тому разі, якщо час настання інвалідності не збігається з датою, яка зазначена у «Виписці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією» (форма № 157-1/о). Час настання інвалідності має бути підтверджений відповідними документами, про що і зазначається у висновку.

Форма № 157-2/о заповнюється у Кримській республіканській, обласних, центральних міських у містах Києві та Севастополі, міських, міжрайонних та районних МСЕК.

У пункті 1 зазначається профіль МСЕК, яка здійснювала огляд інваліда.

У пункті 2 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові інваліда, якому надається висновок.

У пункті 3 зазначається час настання інвалідності.

У пункті 4 зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, діагноз інваліда, дата встановлення і словами група інвалідності.

У пункті 5 зазначаються документи, що підтверджують час настання інвалідності.

Форму № 157-2/о підписує голова відповідної МСЕК і засвідчує печаткою МСЕК.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначає Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, яке також затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317.

Згідно з пунктом 14 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

Пунктом 26 цього Положення визначено, що особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання; тощо.

Відповідно до пункту 27 цього ж Положення підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені: обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані; обмеження здатності до навчання I ступеня - здатність до навчання в навчальних закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму навчального процесу і/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає); обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії); обмеження здатності до орієнтації I ступеня - здатність до орієнтації в часі, просторі за умови використання допоміжних засобів; обмеження здатності до спілкування I ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації; обмеження здатності контролювати свою поведінку I ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов.

Особи з інвалідністю III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Таким чином, особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. Підставою для встановлення IIІ групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту. Причиною інвалідності може бути інвалідність з дитинства. Причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.

Судовим розглядом встановлено та сторонами справи визнається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 /а.с. 44/, яка в подальшому після реєстрації шлюбів змінила прізвище на « ОСОБА_4 » /а.с. 47/ та « ОСОБА_5 » /а.с. 46/.

Згідно із протоколом засідання ЛКК Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави №28 від 07 квітня 2006 року /а.с. 10, 40/ на засіданні розглянуто питання про наявність медичних показань для видачі медичного висновку дитині: ОСОБА_2 , яка лікувалась в офтальмологічному відділенні ДМКЛ з 30 березня 2006 року по 07 квітня 2006 року, та вирішено, що дитина потребує оформлення інвалідності згідно наказу МОЗ України від 08 листопада 2001 року №454/471/561, Розділу ХІ, пункт 2.1, шифр Н44.2, через ЛКК лікувального закладу за місцем проживання, на п`ять років (до 18 років).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального забезпечення захисту населення Котелевської районної державної адміністрації №02-3330 від 11 грудня 2009 року /а.с. 37/ ОСОБА_6 перебувала на обліку з 25 червня 2008 року по 06 грудня 2009 року і отримувала надбавку на догляд за сином інвалідом з дитинства.

За змістом Висновку про час настання інвалідності від 07 грудня 2023 року, виданого Острозькою міжрайонною МСЕК за формою №157-2/о /а.с. 38/, ОСОБА_2 визнається особою з інвалідністю до 18-річного віку. Враховуючи викладене, МСЕК вважає, що ОСОБА_2 за діагнозом «міопія високого ступеню обидвох очей. Рефракційна амбліопія високого ступеню обидвох очей» з 07 грудня 2009 року визнається інвалідом ІІІ групи. Причина інвалідності «інвалід з дитинства по зору». Підтверджуючі документи: корінець №8 медичного висновку на дитину інваліда до 16 років /а.с. 39/; випискний епікриз дитини ОСОБА_2 про стацлікування в офтальмологічному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_4 з 24 червня 2004 року по 05 липня 2004 року /а.с. 41-42/.

Отже, зі змісту наведених документів слідує, що сину позивача встановлено ІІІ групу інвалідності з 07 грудня 2009 року та причиною інвалідності є інвалідність з дитинства, яка підтверджується випискним епікризом дитини ОСОБА_2 про стацлікування в офтальмологічному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_4 з 24 червня 2004 року по 05 липня 2004 року, тобто початок захворювання, що стало причиною встановлення сину позивача інвалідності, мав місце у дитинстві після досягнення ним 6 років.

У постанові від 15 травня 2019 року у справі № 330/2181/16-а Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право на дострокову пенсію за віком мають матері, які виховали інвалідів з дитинства до шестирічного віку (після досягнення матір`ю 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу). Однією з обов`язкових умов для призначення дострокової пенсії за віком є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства. Для призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Непрямим підтвердженням цього є встановлена ч. 6 ст. 179 Кодексу законів про працю України можливість надання жінці в обов`язковому порядку відпустки без збереження заробітної плати у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Натомість, за відсутності медичних показань до догляду за дитиною жінка не матиме можливості перебувати у такій відпустці і має прийняти рішення про вихід на роботу або припинення трудових відносин з роботодавцем. Відповідно до ч. 12 ст. 7 Закону № 2961-ІV положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджується Кабінетом Міністрів України. Серед повноважень лікарсько-консультативних комісій, визначених Положенням про лікарсько-консультативну комісію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 917, визначено надання висновку, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Згідно з п. 2.18 Порядку № 22-1 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії, що така дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцяти років (висновок про час настання інвалідності). Тобто такий висновок дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону № 1058-IV.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 636/2618/17.

Оскільки у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалідність настала у віці з 6-ти до 18-ти років, а не до 6-ти років, то суд вважає правильним висновок відповідача про відмову у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком у зв`язку з ненаданням Висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що ОСОБА_2 мав медичні показання для визнання його дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Таким чином, суд доходить висновку, що рішення № 80 від 20 грудня 2023 року, яке прийнято відповідачем з мотиву ненадання позивачем Висновку ЛКК про можливість визнання сина позивача дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, прийняте у відповідності до чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком як матері дитини з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Інші доводи позивача не впливають на вищевикладені висновки суду та їх не спростовують.

Відтак, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк