Справа № 440/2978/24
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/2978/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2024 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (надалі по тексту - відповідач), відповідно до якого просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 3619/03-16 від 18.01.2024 щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 16.08.1993 по 21.08.2002 до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок спеціального стажу ОСОБА_1 та призначити грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV. Вказує, що на день досягнення пенсійного віку у нього наявний достатній стаж, тому він має право на нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази у відповідача та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач набув право на державне пенсійне забезпечення та отримує пенсію за віком.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому відповідно до Рішення від 01.04.2023 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Станом на дату призначення пенсії за віком (01.04.2023) працював на посаді вчителя інформатики Миргородського ліцею ім. Т.Г. Шевченка, що має комунальну форму власності.

Позивач 12.01.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій /а.с.31-32/.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 3619/03-16 від 18.01.2024 відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /зв.а.с. 35/.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 71 розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).

Пункту 1 Порядку №1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посада, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-IV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Аналізуючи наведені норми права, суд зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій також висловив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Суд наголошує, що оскарженим рішенням ОСОБА_1 відмовлено у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю спеціального стажу 35 років, що дає право на призначення грошової допомоги /зв.а.с.35/. При цьому, зазначено, що при розгляді заяви встановлено, що в наданих документах про спеціальній стаж у період з 16.08.1993 по 22.08.2002 ОСОБА_2 , працював на осаді координатора ІОТ на правах заступника директора школи (наразі - Миргородський ліцей ім. Т.Г. Шевченка), що не відповідає переліку посад.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач, серед іншого, відповідно до запису 7 від 16.08.1993 переведений на посаду заступника директора по впровадженню інформаційних технологій /а.с. 16/, а згідно запису 8 від 22.08.2002 - переведений на посаду вчителя інформатики.

Надаючи оцінку мотивам оскарженого рішення, суд зазначає наступне.

Згідно пункту "е" статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII Про пенсійне забезпечення (Закон №1788-XII) право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено "Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (Перелік № 909), яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років: у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах - учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи; - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Разом з тим, відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, до посад педагогічних працівників відносяться, зокрема, вчителі, викладачі всіх спеціальностей, асистент вчителя, асистент вчителя-реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації, майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист, педагог-організатор, практичний психолог, соціальний педагог, керівник гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи; концертмейстер, художній керівник, культорганізатор, акомпаніатор, екскурсовод, інструктор з туризму закладів освіти; старший вожатий, вожатий, вихователь-методист, музичний керівник, інструктор з фізкультури, інструктор з праці, інструктор слухового кабінету, фахівець (консультант) інклюзивно-ресурсного центру, старший керівник та керівник туристських груп (походу, екскурсії, експедиції) у позашкільних закладах; старший майстер у професійно-технічному навчальному закладі, перекладач-дактилолог; помічник директора з режиму, старший черговий з режиму, черговий з режиму у закладах освіти для громадян, які потребують соціальної допомоги і реабілітації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду з аналогічних правовідносин дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії. Зазначивши, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 (постанови від 22.03.2019 у справі № 682/2177/17, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17).

Конституційний Суд України у п.3.4 рішення від 18.06.2007 №4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у рішенні від 22.05.2018 №5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Суд наголошує, що при винесенні спірного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області не враховано Акту перевірки обґрунтованості видачі довідки про підтвердження стажу для обчислення пенсії від 02.01.2024 № 1600-0903-1/3 (3), складеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким, серед іншого, встановлено наступне:

" Відповідно до перевірених наказів ОСОБА_1 :

з 16.08.1993 призначений на посаду координатора ІОТ на правах заступника директора школи відповідно до наказу №113 від 16.08.1993 міського відділу освіти (н. №42 від 16.08.1993 середньої школи №6);

з 22.08.2002 куратор з інформатики переведений на неповну ставку посади вчителя інформатики (н. №27 від 22.08.2002 НВК Шевченка м. Миргорода).

Відповідно до наказів Про затвердження тижневого навантаження" затверджено тижневе навантаження вчителям, в т.ч. ОСОБА_1 :

на 1993/1994 навчальний рік "інформатика 9 годин (н. № 50 від 28.08.1993);

на 1994/1995 навчальний рік "інформатика 7 годин (н, № 47 від 29.08. 1994);

на 1995/1996 навчальний рік "інформатика 12/1 годин (н. № 75 від 29.08.1995);

на 1996/1997 навчальний рік "інформатика 18 годин (н. № 57 від 26.08.1996);

на 1997/1998 навчальний рік "інформатика 17 годин (н, № 34 від 28.08.1997);

на 1998/1999 навчальний рік "інформатика 15 годин (н. № 43 від 26.08.1998);

на 1999/2000 навчальний рік "математика 16+3 годин (н. № 29 від 27.08.1999) (предмет "інформатика відсутній в наказі);

на 2001-2002 навчальний рік "інформатика 9 годин (н. № 44 від 29.08.2001);

на 2002-2003 навчальний рік "інформатика 8 годин (н. № 29 від 29.08.2002).

На навчальний 2000-2001 рік в книзі наказів наказ Про затвердження тижневого навантаження відсутній.

Крім того відповідно до вибірково перевірених наказів ОСОБА_1 :

з 01.09.2000 встановлена доплата 12% посадового окладу за проведення уроків з основ інформатики (н. №44 від 30.08.2000 Про встановлення доплат за несприятливі умови праці в кабінетах інформатики...);

встановлено оклад на 5% менше 0,75 ставки директора (н. №38 від 29.08.2000 Про затвердження ставок заступникам директора, головному бухгалтеру...);

встановлено оклад на 5% менше 1 ставки директора (н. №50 від 29.08.2001);

12% посадового окладу за проведення уроків інформатики (н.№43 від 26.08.2003); з 01.09.2000 призначений відповідальним за профілактику дорожнього травматизму, викладання ОБЖД в 5-1 1 класах (н.№40 від 29.08.2000);

з 01.09.2001 призначений відповідальним за профілактику дорожнього травматизму, викладання ОБЖД в 5-11 класах (н.№51 від 29.08.2001).

При перевірці особової справи №40 ОСОБА_1 :

відповідно до атестаційного листа від 25.04.1994 посада зазначена як вчитель інформатики і обчислювальної техніки, куратор викладання інформатики відповідає займаній посаді, підтверджено кваліфікацію спеціаліст 1 категорії, 17 тарифний розряд заробітної плати, присвоєно звання старший учитель;

відповідно до атестаційного листа від 27.04.1999 посада зазначена як "куратор викладання інформатики, вчитель інформатики і обчислювальної техніки відповідає займаній посаді, встановлено кваліфікацію спеціаліст вищої категорії, 18 тарифний розряд заробітної плати, підтверджено звання старший учитель.

При перевірці особових рахунків ОСОБА_1 (не завжди можна чітко встановити нарахування заробітної плати по видам нарахувань) встановлено:

1993 посада вчитель фізики, інформатики з вересня колонка ставка, за зав кабінетом, 12% (шкідливість);

січень-травень 1994 без посад, колонка основна з/пл та за години; червень-грудень 1994 вчитель фізики, інформатики;

1995 вчитель інформатики;

1996-1997, 2000 на титульному листку завуч, в розрахункових листках вчитель; оплата по окладу години 5-11, години 1-4; за шкідливість, за звання;

1998-1999, 2001, на титульному листку "завуч, в розрахункових листках "вчитель; оплата по "окладу години 5-11, за шкідливість, за звання;

2002 на титульному листку завуч, в розрахункових листках вчитель, з січня по серпень оплата по окладу години 5-11, за шкідливість, за звання" /а.с. 33/.

Враховуючи викладене, суд вважає, що посада педагогічного працівника з врахуванням постанов Kабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 та положень постанови Kабінету Міністрів України від 14.06.2000№ 963 поширюється і на посаду вчителя, а тому спірний стаж роботи ОСОБА_1 з 16.08.1993 по 22.08.2002 повинен зараховуватися до пільгового стажу у розумінні пункту е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення навіть попри те, що в період з 16.08.1993 року по 21.08.2002 позивач згідно запису в трудовій книжці займав основну посаду: "заступника директора по впровадженню інформаційних технологій", однак в той же час згідно довідки Миргородського ліцею імені Т.Г.Шевченка від 08.01.2024 №01-17/9 у період з 1993 по 2002 мав педагогічне навантаження, в тому числі виконував обов`язки вчителя інформатики за що отримував відповідні доплати.

Суд наголошує, що на момент звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, будь-який з видів пенсії раніше позивачу не призначався, що не заперечується сторонами.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що для отримання права на виплату грошової допомоги при призначенні пенсії за віком в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення особа має відповідати таким критеріям:

1) на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058, особа має працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

2) наявність страхового стажу для чоловіків не менше 35 років на таких посадах;

3) будь-який з видів пенсії раніше ним не призначався.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач станом на дату призначення пенсії за віком відповідав вищевказаним критеріям, а відтак позивач має право на нарахування та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду з аналогічних правовідносин дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії. Зазначивши, що на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 (постанови від 22.03.2019 у справі № 682/2177/17, від 19.03.2019 у справі № 466/5637/17).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 233/4308/17 та Верховного Суду, яка викладена у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 450/3061/16-а, від 22 травня 2018 року у справі № 308/5434/17 та від 20 грудня 2018 року у справі № 280/171/17.

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у п. 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України у Київського області віддало перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України, у зв`язку з чим відповідач дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зарахування вказаного вище періоду роботи.

Таким чином, суд вважає можливим визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 3619/03-16 від 18.01.2024 про відмову ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 16.08.1993 по 21.08.2002 до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок спеціального стажу ОСОБА_1 та призначити грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зауважує, що слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.01.2024 було визначено ГУПФ України у Київській області, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу відповідної допомоги.

Відтак, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн /а.с. 23/. З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог фізичної особи, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд.10, м. Фастів, Київська область, 08500, ідентифікаційний код 22933548) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 3619/03-16 від 18.01.2024 про відмову ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 16.08.1993 по 21.08.2002 до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд.10, м. Фастів, Київська область, 08500, ідентифікаційний код 22933548) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г.Ясиновський