Справа № 400/1291/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 р. № 400/1291/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачавійськова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

визнання протиправною відмову відповідача щодо звільнення з військової служби позивача на підставі пункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ) (через сімейні обставини у зв`язку з утриманням трьох дітей віком до 18 років);

зобов`язання відповідача звільнити з військової служби позивача на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (через сімейні обставини у зв`язку з утриманням трьох дітей віком до 18 років).

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 25.12.2023 він звернувся до командування відповідача із рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами (наявність на утриманні трьох дітей віком до 18 років), до якого додав копії свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дитини, довідку про склад сім`ї тощо. Однак, відповідач відмовив йому у задоволенні його рапорта у зв`язку з відсутністю. На переконання позивача, така відмова відповідача є протиправною, оскільки на його утриманні перебуває одна рідна дитина, пасинок і падчерка, біологічний батько яких не здійснює утримання своїх дітей.

01.04.2024 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 29.03.2024 № 1594/1/880, в якому заперечив проти позовних вимог у повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що позивач є батьком однієї дитини. Натомість згідно з чинним законодавством обов`язок щодо утримання падчерки і пасинка покладено на їх рідних батьків. Позивач не надав відповідачу рішення суду та / або інших документів, згідно з яким рідного батька падчерки і пасинка звільнено від обов`язку утримувати своїх дітей, його відсутність тощо. Тому, на переконання відповідача, відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби.

Позивач правом на подання відповіді на відзив у встановлений судом строк не скористався.

14.02.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 66-68).

Розглянувши повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно зі свідоцтвами про народження від 02.07.2008 серія НОМЕР_2 і від 25.07.2023 серія НОМЕР_3 батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

19.09.2019 позивач одружився з ОСОБА_5 , яка після одруження змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.06.2019 серія НОМЕР_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 02.04.2020 серія НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_7 , батьками якого є позивач і ОСОБА_8 .

Згідно з Інформації про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 08.02.2024 № 765/ІРГГ позивач зареєстрований за одною адресою разом із дружиною, сином, пасинком і падчеркою.

Сім`я позивача є багатодітною, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_6 , виданим 29.07.2020 Адміністрацією Інгульського району Миколаївської міської ради.

Відповідно до довідки відповідача від 13.07.2023 № 1594/3/1956 позивач перебуває на військовій службі.

25.12.2023 позивач подав на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

У листі від 10.01.2024 № 1594/1/121 відповідач повідомив позивача, що до рапорта про звільнення з військової служби не додано жодного документа, що підтверджує утримання ним падчерки і пасинка, які є дітьми його дружини від попереднього шлюбу, а тому відсутні законні підстави для його звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Вважаючи таке рішення відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом (частина перша статті 4 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до абзацу третього частини шостої статті 2 Закону № 2232-ХІІ до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Основного Закону України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, (у первинній редакції) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023 і від 05.02.2024 № 49/2024 продовжено з 05 години 30 хвилин відповідно 26.03.2022 строком на 30 діб, з 25.04.2022 строком на 30 діб, з 25.05.2022 строком на 90 діб, з 23.08.2022 строком на 90 діб, з 21.11.2022 строком на 90 діб, з 19.02.2023 строком на 90 діб, з 20.05.2023 строком на 90 діб, з 18.08.2023 строком на 90 діб, з 16.11.2023 строком на 90 діб та з 14.02.2024 строком на 90 діб.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ (далі Указ № 65/2022, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 3 Указу № 65/2022 встановлено, що мобілізація проводиться протягом 90 днів із дня набрання чинності цим Указом. Строк проведення загальної мобілізації продовжено згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 № 342/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2264-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 № 574/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2501-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2739-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 № 59/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2916-ІХ, Указом Президента України від 01.05.2023 № 255/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3058-ІХ, Указом Президента України від 26.07.2023 № 452/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3276-ІХ, Указом Президента України від 06.11.2023 № 735/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3430-ІХ, та Указом Президента України від 05.02.2024 № 50/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3565-ІХ, відповідно з 25.05.2022 на 90 діб, з 23.08.2022 на діб, з 21.11.2022 на 90 діб, з 19.02.2023 на 90 діб, з 20.05.2023 на 90 діб, з 18.08.2023 на 90 діб, з 16.11.2023 на 90 діб і з 14.02.2024 на 90 діб.

Отже, воєнний стан в Україні діє, а загальна мобілізація проводиться з 24.02.2022 до 14.05.2024.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Абзацом тринадцятим підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме: перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Таким чином, у випадку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років військовослужбовець за його бажанням може бути звільнений з військової служби під час дії воєнного стану.

Відповідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак діти вважаються такими, які перебувають на утриманні кожного з батьків.

Тому в разі наявності трьох дітей віком до 18 років військовослужбовець має право на звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Суд встановив, що позивач має одну рідну малолітню дитину, а саме: ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.04.2020 серія НОМЕР_5 .

Водночас згідно з Інформацією про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 08.02.2024 № 765/ІРГГ і посвідченням серія НОМЕР_6 , виданим 29.07.2020 Адміністрацією Інгульського району Миколаївської міської ради, сім`я позивача має такий склад: ОСОБА_8 (дружина), ОСОБА_2 (пасинок), ОСОБА_3 (падчерка), ОСОБА_7 (син).

Тобто у складі сім`ї позивача є троє неповнолітніх дітей, один з яких є його рідним.

Таким чином, позивач може мати право на звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ лише у тому разі, якщо неповнолітні пасинок і падчерка перебувають на його утриманні.

Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України).

Отже, позивач перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_8 , має право на участь у вихованні її сина ОСОБА_9 (за умови проживання однією сім`єю). Водночас обов`язок щодо його утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо у пасинка і падчерки немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 160/11228/23.

У позовній заяві позивач нічого не зазначає про виконання рідним батьком його пасинка і падчерки обов`язку з їх утримання, зокрема та невиключно, про сплату ним аліментів. У матеріалах справи відсутні відповідні докази.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене та на те, що позивач не надав ні суду, ні відповідачу при поданні рапорту про звільнення з військової служби будь-яких документів, які свідчили б про відсутність у його пасинка і падчерки батька, діда, баби, або що ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, суд вважає, що у відповідача відсутній обов`язок з їх утримання.

Відтак у нього нема права на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (через сімейні обставини у зв`язку з утриманням трьох дітей віком до 18 років).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді. Тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код за ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 19 квітня 2024 року