Справа № 640/14519/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, у якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 15.04.2021 № 186 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби поліції;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.04.2021 № 116 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах поліції, де позивач займав посаду начальника ізолятору тимчасового тримання ГУНП в Київській області;

- поновити ОСОБА_1 , в органах поліції на посаді начальника ізолятору тимчасового тривання Головного управління Національної поліції в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 30 квітня 2021 року по день ухвалення рішення в цій справі;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника ізолятору тимчасового тримання Головного управління Національної поліції в Київській області та в частині стягнення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваним наказом він був звільнений зі служби в органах поліції з посади начальника ізолятора тимчасового тримання № 10 ГУ НП в Київській області. Крім того, позивач зазначив, що його винуватість у вчиненні дисциплінарного проступку нічим не доведена, оскільки, в наказі про дисциплінарне стягнення не зазначено та необґрунтовано конкретних дій позивача (або бездіяльності), які б призвели до неналежного контролю за добовим нарядом, неналежного виконання функціональних обов`язків та порушення строків перебування в ІТТ затриманих осіб, що призвело б до звільнення таких осіб раніше встановленого строку, у який спосіб позивач цьому сприяв, або в який спосіб він міг цьому запобігти і в чому конкретно полягало це порушення. Також, на думку позивача застосування до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення було застосовано безпідставно, необґрунтовано та неправомірно. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26.11.2019 у справі № 804/2828/16, у якій зазначено, що такого факту як підлеглість не достатньо для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади, позивач наголошував на необґрунтованості застосування до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, паспорт серія НОМЕР_1 , виданиий Переяслав-Хмельницьким МРВ ГУ МВС України в Київській області 09.01.1997.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 1998 року проходив службу в органах внутрішніх справ, та з 07.11.2015 прийнятий на службу в Національній поліції України.

Згідно наказу ГУ НП в Київській області від 15.04.2016 № 167 о/с позивача було призначено начальником ізолятору тимчасового тримання №10 ГУ НП в Київській області.

До керівництва Головного управління надійшов рапорт заступника начальника управління - начальника слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_2 , щодо можливих неправомірних дій окремих працівників ІТТ № 10 ГУНП в Київській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.04.2021 № 459 «Про призначення службового розслідування», на підставі рапорту заступника начальника управління- начальника слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_2 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників ГУНВ в Київській області, відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 №893, - призначено службове розслідування за фактом можливих неправомірних дій окремих працівників ГУНП в Київській області; створено дисциплінарну комісію.

Дисциплінарною комісією 31.03.2021 складено Висновок службового розслідування за інформацією, викладеною в рапорті заступника начальника управління- начальника слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників ГУНП в Київській області, який затверджено Начальником ГУНП в Київській області полковником поліції ОСОБА_4 .

Резолютивна частина висновку службового розслідування відображає відомості щодо того, що дисциплінарна комісія вважає, що інформація, викладена у рапорті заступника начальника управління - начальника СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_2 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників ГУПН в Київській області знайшла своє підтвердження.

Дисциплінарна комісія вважала б за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, ч. З статті 278 КПК України, підпункту 3 пункту 9.1. розділу IX та пункту 17.4 розділу ХVІІ Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дек, пунктів 1, 2 та 5 розділу II Функціональних обов`язків начальника ІТТ № 10 ГУНП в Київській області, що виразилося у не належному контролі за добовим нарядом, неналежному виконанні своїх функціональних обов`язків та порушенні строків перебування в ІТТ затриманих осіб і як наслідок призвело до звільнення затриманих осіб раніше встановленого строку, начальника ІТТ № 10 ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 15.04.2021 №186 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області», зокрема, за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, ч. 3 статті 278 КПК України, підпункту 3 пункту 9.1. розділу IX та пункту 17.4 розділу XVII Iнструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дск, пунктів 1, 2 та 5 розділу II Функціональних обов`язків начальника ІТТ № 10 ГУНП в Київській області, що виразилося у неналежному контролі за добовим нарядом, неналежному виконанні своїх функціональних обов`язків та порушенні строків перебування в ІТТ затриманих осіб і як наслідок призвело до звільнення затриманих осіб раніше встановленого строку. Начальника ІТТ №10 ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.04.2021 № 116 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 майора поліції ОСОБА_1 (0055436), начальника ізолятору тимчасового тримання №10, 30 квітня 2021 року.

Підстава: наказ Головного управління від 15.04.2021 № 186, довідка від 28.04.2021 № 105.

Позивач не погоджуючись з вищевказаними наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та про звільнення зі служби в поліції, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані накази є правомірними, такими, що прийнято у межах повноважень, в спосіб та у порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для їх скасування відсутні, що свідчить про безпідставність і наступних вимог - щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з огляду на те, що вони ґрунтуються саме на протиправності оскаржуваних наказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580).

Відповідно до вимог частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 24 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону №580).

Частиною першою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Частинами 2 та 3 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Частиною першої статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1); безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (пункт 4); вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника (пункт 5); сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункт 13).

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначені поняття та порядок призначення службового розслідування.

Так, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини перша-четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

За приписами частин першої, другої статті 15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Відповідно до частини першої статті 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина четверта статті 16 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини сьомої статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно вимог статті 20 Дисциплінарного статуту повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

Відповідно вимог до частин третьої та четвертої статті 20 Дисциплінарного статуту керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських. Інші керівники застосовують дисциплінарні стягнення в межах повноважень, визначених керівником Національної поліції України.

Частиною 6 статті 20 Дисциплінарного статуту передбачено, що керівник, не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, може порушити перед уповноваженим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Згідно з частиною третьою статті 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктом 1 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Пунктом 4 розділу V Порядку №893 визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 7 розділу V Порядку №893, розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Отже, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків за письмовим наказом керівника проводиться службове розслідування про дисциплінарний проступок поліцейського.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Дисциплінарні стягнення у виді звільнення зі служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Відповідно до вимог частини шостої статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Приписами статті 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій (частина перша).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право (частина 2 статті 18):

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови (частина третя).

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі (частина шоста).

Отже, з огляду на викладене, службове розслідування має бути проведено із наданням поліцейському, стосовно якого проводиться таке розслідування, права на захист, яке, в тому числі, реалізується шляхом подачі поліцейським пояснень, клопотань, скарг тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено, що у провадженні слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500 від 27.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження було встановлено, що 27.03.2021 близько 16:30 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , застосовуючи при предмет, схожий на вогнепальну зброю, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю грубо порушували громадський порядок.

У подальшому, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.03.2021, складеного слідчим слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_7 було фактично затримано о 17.20 27.03.2021, а ОСОБА_5 о 17.00 27.03.2021.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.03.2021, складеного слідчим відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_6 було фактично затримано о 17.00 27.03.2021.

28.03.2021 близько 06.00, після проведення слідчих дій, підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було етаповано до ІТТ № 10 ГУНП в Київській області.

Відповідно до Журналу ознайомлення осіб, які поміщені до ізолятора з їх правами та обов`язками (інв. № 9 від 15.04.2019), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були поміщені до ІТТ № 10 о 13.00 28.03.2021.

Того ж дня о 14.25, на мобільний телефон начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській майора поліції ОСОБА_10 , із номеру телефону НОМЕР_2 зателефонував начальник ізолятору тимчасового тримання № 10 ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_1 , який повідомив, що у разі не повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, 28.03.2021 о 17.00 із приміщення ІТТ № 10 буде звільнено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а о 17.20 буде звільнено ОСОБА_7 , на що ОСОБА_10 відповів, що у зв`язку з переходом на літній час (переведення годинника на одну годину вперед) вказані особи повинні знаходитись в ізоляторі тимчасового тримання до 18.00 та 18.20 відповідно, на що ОСОБА_1 погодився.

У цей же час працівниками слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області у Броварській окружній прокуратурі Київської області було погоджено із процесуальним керівником повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, після чого старший слідчий відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 та старший слідчий відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_12 направилися до ІТТ № 10 ГУНП в Київській області для вручення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Однак, як встановлено у ході проведення службового розслідування о 17.00 та 17.20 28.03.2021 працівниками ІТТ № 10 ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та відповідно ОСОБА_7 було звільнено, про що старшим інспектором-черговим ІТТ № 10 ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_13 складено відповідні протоколи, які затверджені ОСОБА_1 ».

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.03.2021, складеного слідчим відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_6 було фактично затримано о 17.00 27.03.2021.

Як було встановлено в ході проведення службового розслідування, 28.03.2021 близько 06.00, після проведення слідчих дій, підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було етаповано до ІТТ № 10 ГУНП в Київській області.

Відповідно до Журналу ознайомлення осіб, які поміщені до ізолятора з їх правами та обов`язками (інв. № 9 від 15.04.2019), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були поміщені до ІТТ № 10 о 13.00 годині 28.03.2021.

Відповідно до вимог частини першої, другої статті 278 Кримінального процесуального кодексу України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Разом з тим, приписами частини третьої зазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України обумовлено, що у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Як вбачається з матеріалів справи, у висновку службового розслідування зазначено, що «…Працівниками слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області у Броварській окружній прокуратурі Київської області було погоджено із процесуальним керівником повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, після чого старший слідчий відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_11 та старший слідчий відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Броварського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_12 направилися до ІТТ № 10 ГУНП в Київській області для вручення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.».

Відповідно до відомостей повідомлень від 28.03.2021 № 96/109/1010/2021, від 28.03.2021 №97/109/1010/2021, від 28.03.2021 № 98/109/1010/2021 яке адресоване начальнику Броварського РУП ГУНП в Київській області, старший інспектор - черговий ІТТ ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_13 повідомив, що 27.03.2021 о 17 годині 00 хвилин був затриманий громадянин ОСОБА_5 ; 27.03.2021 о 17 годині 20 хвилин був затриманий громадянин ОСОБА_7 ; 27.03.2021 о 17 годині 00 хвилин був затриманий громадянин ОСОБА_6 . Посилаючись на приписи ч.3 ст. 278 КПК України старший інспектор-черговий ІТТ ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_13 повідомив, що у разі ненадходжень до ІТТ повідомлень про підозру, зазначені особи будуть негайно звільнені 28.03.2021 о 17 годині 00 хвилин; 17 годині 20 хвилин та 17 годині 00 хвилин відповідно.

Крім того, старшим інспектором-черговим ІТТ ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_13 було оформлено на адресу начальника Броварського РУП ГУНП в Київській області повідомлення від 28.03.2021 № 100/109/1010/2021, від 28.03.2021 № 101/109/1010/2021, від 28.03.2021 № 99/109/1010/2021, щодо того, що до ІТТ №10 ГУНП в Київській області повідомлення про підозру громадянину ОСОБА_5 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_6 так і не надійшло. Тому зазначені особи було звільнено 28.03.2021 року о 17 годині 00 хв.; 28.03.2021 о 17 годині 20 хв; 28.03.2021 о 17 годині 00 хв. відповідно.

Як вбачається з протоколу про звільнення особи, яка утримується в ІТТ № 10 ГУНП в Київській області 28.03.2021 року 17 годині 20 хвилин , складеного старшим інспектором - черговим ІТТ ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_13 та затвердженого начальником ІТТ №10 ГУНП в Київській області майором міліції ОСОБА_1 28.03.2021 затриманого громадянина ОСОБА_7 було звільнено по закінченню терміну тримання без письмового повідомлення про підозру, тобто 28.03.2021 року о 17 годині 20 хвилин.

Згідно із відомостями протоколу про звільнення особи, яка утримується в ІТТ № 10 ГУНП в Київській області 28.03.2021 року 17 годині 00 хвилин , складеного старшим інспектором -черговим ІТТ ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_13 та затвердженого начальником ІТТ №10 ГУНП в Київській області майором міліції ОСОБА_1 28.03.2021 затриманого громадянина ОСОБА_5 було звільнено по закінченню терміну тримання без письмового повідомлення про підозру, тобто 28.03.2021 року о 17 годині 00 хвилин.

Також, даними протоколу про звільнення особи, яка утримується в ІТТ № 10 ГУНП в Київській області 28.03.2021 року 17 годині 00 хвилин, складеного старшим інспектором - черговим ІТТ ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_13 та затвердженого начальником ІТТ №10 ГУНП в Київській області майором міліції ОСОБА_1 28.03.2021 підтверджується, що затриманого громадянина ОСОБА_6 було звільнено по закінченню терміну тримання без письмового повідомлення про підозру, тобто 28.03.2021 року о 17 годині 00 хвилин.

Відповідач зазначає, що позивачем порушено вимоги п.п. 3 п. 9.1 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дск.

Згідно п. 9.1 розділу ІХ Інструкції підставами для звільнення з-під варти є: скасування запобіжного заходу; зміна запобіжного заходу; внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або закінчення передбаченого законом строку тримання під вартою як запобіжного заходу, якщо цей строк не продовжено в установленому законом порядку; закінчення максимального строку тимчасового або екстрадиційного арешту, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України; припинення (скасування) тимчасового або екстрадиційного арешту; звільнення особи з-під екстрадиційного арешту судом.

Пунктом 17.4 розділу XVII Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України затвердженого наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дск визначено, що начальники ІТТ підпорядковується начальникам органів внутрішніх справ та їх заступникам. Вони безпосередньо організовують охорону затриманих та взятих під варту осіб, забезпечують передбачений законом порядок їх тримання й керують службою нарядів ІТТ.

Судом першої інстанції встановлено, що у даній справі, підозрюваних осіб було затримано на місці вчинення кримінального правопорушення безпосередньо після його вчинення 28.03.2021 року, а саме ОСОБА_7 було фактично затримано о 17.20 год. 27.03.2021, ОСОБА_5 о 17.00 год. 27.03.2021, ОСОБА_6 було фактично затримано о 17.00 год. 27.03.2021.

Отже, з огляду на приписи частини третьої статті 278 Кримінального процесуального кодексу України, вищезазначені особи, у разі якщо їм не було вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, підлягали негайному звільненню. Тобто, у даному випадку термін затримання таких осіб міг складати двадцять чотири години з моменту затримання.

Частиною 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.05.1996 № 509 «Про порядок обчислення часу на території України» визначено, що на території України такий порядок обчислення часу; час другого часового поясу (Київський час) з переведенням щорічно годинникової стрілки в останню неділю березня о 3 годині на 1 годину вперед і в останню неділю жовтня о 4 годині на 1 годину назад.

Частиною 2 статті 115 КПК України визначено, що при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.

Колегія суддів звертає увагу, що 28 березня 2021 року припало на останню неділю березня і було днем переходу на «літній час», зокрема о 03-00 годині 28 березня 2021 року годинникові стрілки на території України було переведено на одну (1) годину вперед, що фактично свідчить про те, що о 03-00 годині годинникові стрілки перевели на 04-00 години.

З огляду на викладене, 24 годинний час затримання ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у разі не вручення їм повідомлення про підозру мав сплинути 28.03.2021 року о 18 годині 20 хв, о 18 годині 00 хв та о 18 годині 00 хв відповідно.

Разом з тим, як було встановлено в ході службового розслідування та підтвердження матеріалами справи такі особи були звільнені з ІТТ№ 10 ГУНП в Київській області до спливу двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, зокрема за одну годину до визначеного часу.

Матеріали службового розслідування містять відповідні протоколи про звільнення осіб, які оформлені старшим інспектором - черговим ІТТ ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_16 та затверджені начальником ІТТ №10 ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_1 28.03.2021.

Крім того, матеріали службового розслідування містять пояснення заступника начальника управління - начальника СВ Броварського РУП ГУНП у Київській області - начальника слідчого відділу майора поліції ОСОБА_2 який пояснив, що 28.03.2021 о 14.25 на мобільний телефон ОСОБА_10 зателефонував начальник ІТТ № 10 - ОСОБА_1 та повідомив, що у разі не повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, о 17.00 із приміщення ІТТ № 10 буде звільнено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а о 17.20 буде звільнено ОСОБА_7 .

На вказане ОСОБА_10 відповів, що повідомлення вказаним особам про підозру у вчиненні кримінального правопорушення погоджується у прокурора Броварської окружної прокуратури, а також додав, що відповідно до ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше 24 годин з моменту її затримання, та додав, що у зв`язку із щорічним переведенням годинника на одну годину вперед, визначений КПК України строк також переміщується на одну годину вперед, тобто строк затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , сплине о 18.00, а ОСОБА_7 о 18.20 на що ОСОБА_1 погодився.

28.03.2021 о 16.27 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було погоджено прокурором Броварської окружної прокуратури, після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виїхали до ІТТ № 10 ГУНП в Київській області для вручення підозр вказаним особам.

О 16.34 ОСОБА_10 на мобільний телефон знову зателефонував ОСОБА_1 та запитав, чи встигають слідчі до 17.00 приїхати до Переяслав- Хмельницького РУП ГУНП в Київській області для вручення підозр, на що ОСОБА_10 зауважив, що строк затримання спливає о 18.00, а також додав як приклад розгляд клопотання у Броварському міськрайонному суді Київської області по кримінальному провадженні № 0002962 за аналогічної ситуації, де слідчий суддя врахував щорічне переведення годинника на одну годину вперед, на що ОСОБА_1 погодився.

Того ж дня о 17.00 до ОСОБА_10 знову зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що строк затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закінчується о 17.00 і їх починають звільняти, на що ОСОБА_10 відповів запереченням та повторно довів норми КПК України.

На такі доводи ОСОБА_1 знову погодився та повідомив що затримані будуть перебувати в ізоляторі тимчасового тримання до 18.00.

Про зазначену розмову ОСОБА_10 о 17.00 доповів ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_2 зазначив, що він не мав номеру телефону ОСОБА_1 , тому після доповіді о 16.05 ОСОБА_10 про зазначену розмову, він попросив заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_17 , також зателефонувати ОСОБА_1 та роз`яснити йому підстави утримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 18.00.».

Крім того, матеріали службового розслідування містять пояснення заступника начальника з превентивної діяльності Броварського РУП ГУНП Київській області підполковника поліції ОСОБА_17 , який пояснив, що дійсно 28.03.2021 о 16.07, йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_2 та попросив зателефонувати ОСОБА_1 і нагадати йому, що годинник переведено на 1 годину вперед, у зв`язку з чим о 16.30 він здійснив телефонний дзвінок останньому та нагадав, що годинник переведено на годину вперед, тому час утримування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сплине о 18.00, на що ОСОБА_1 відповів, що він розуміє вказане.».

Разом з тим, матеріали службового розслідування містять відомості щодо того, що опитаний ОСОБА_13 пояснив, що 28.03.2021 він заступив на добове чергування до ІТТ № 10 ГУНП в Київській області у якості чергового.

Спільно з ОСОБА_13 на чергування заступив т.в.о. помічника чергового ІТТ № 10 ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_18 та поліцейський ІТТ № 10 ГУНП в Київській області сержант поліції ОСОБА_19 .

На момент приймання чергування у камерах ізолятора тимчасового тримання перебувало 3 осіб.

У подальшому близько 11.30 з Броварського РУП ГУ прибув конвой, який привіз ще 4 затриманих осіб з метою їх поміщення до ізолятора.

При вивченні особових справ затриманих, було встановлено, що у них відсутні необхідні медичні довідки про можливість утримання в умовах ІТТ, у зв`язку із чим поміщення затриманих до ізолятора було не можливим.

Близько 12.55 конвой Броварського РУП ГУ знову прибув до ІТТ з поновленими особовими справами, у яких вже були наявні медичні довідки, про можливість утримання в умовах ІТТ, завірені печатками Переяславської ЦРЛ, після чого 4 затриманих осіб о 13.00 було поміщено до ізолятора, а саме:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , час фактичного затримання 17.00 27.03.2021, ч. 4 ст. 296 ККУ, письмове повідомлення про підозру відсутнє, має тілесні ушкодження у вигляді подряпин на обох руках.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , час фактичного затримання 17.00 27.03.2021, ч. 4 ст. 296 ККУ, письмове повідомлення про підозру відсутнє, має тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення (зі слів ОСОБА_6 ) долоні лівої руки.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , час фактичного затримання 17.20 27.03.2021, ч. 4 ст. 296ККУ, письмове повідомлення про підозру відсутнє, має тілесні ушкодження у вигляді забою правої ноги, коліна лівої ноги та правої руки.

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , час фактичного затримання 18.30 27.03.2021, ч. 2 ст. 194 ККУ, письмове повідомлення про підозру відсутнє, тілесних ушкоджень не має.

При внесенні відомостей до бази даних ІПНП, програмою було визначено, що крайнім терміном тримання за умови відсутності письмового повідомлення про підозру є: для громадянина ОСОБА_5 -17.00 28.03.2021, для громадянина ОСОБА_6 - 17.00 28.03.2021, для ОСОБА_7 - 17.20 28.03.2021 та для громадянина ОСОБА_20 - 18.30 28.03.2021.

У зв`язку із відсутністю письмових повідомлень про підозру до зазначеного часу затримані особи були звільнені, а саме:

1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 17:00 28.03.2021.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , о 17:00 28.03.2021.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , о 17:20 28.03.2021. Громадянину ОСОБА_20 було вручено письмове повідомлення про підозру о 18.00 28.03.2021 в межах ізолятору слідчим СВ Броварського РУП ГУ.

Також ОСОБА_13 зазначив, що про закінчення термінів тримання вищевказаних осіб був завчасно повідомлений ОСОБА_1 , а перед закінчення терміну тримання осіб у ізоляторі, він зателефонував до Броварського РУП ГУ та повідомив, що жодного представника органу досудового розслідування зазначеного підрозділу в ізоляторі тимчасового тримання не має та після розмови по телефону вказав ОСОБА_13 , що у такому разі затриманих необхідно звільняти.».

Начальником Головного управління Національної поліції в Київській області полковником поліції ОСОБА_4 19.03.2021 було затверджено функціональні обов`язки начальника ІТТ №10 ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 .

Пунктом 1 розділу II Функціональних обов`язків начальника ІТТ № 10 ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 визначено, що він зобов`язаний організовувати роботу ІТТ, забезпечувати ефективне виконання покладених на ІТТ завдань та функцій.

Пунктом 2 розділу II Функціональних обов`язків начальника ІТТ № 10 ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 визначено, що він зобов`язаний контролювати виконання працівниками ІТТ вимог Конституції та інших законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів та розпорядчих документів, що належать до сфери діяльності Національної поліції України.

Пунктом 5 розділу II Функціональних обов`язків начальника ІТТ № 10 ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 визначено, що він зобов`язаний приймати рішення відповідно до законодавства про поміщення осіб до ІТТ та їх звільнення, зокрема відповідати за дотримання строків перебування в ІТТ затриманих осіб, відповідно до частини третьої статті 278, частини другої статті 211, частини першої статті 191 Кримінального процесуального кодексу України, у разі спливу яких особа підлягає негайному звільненню.

Отже, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що інформація, викладена у рапорті заступника начальника управління - начальника СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_2 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників ГУНП в Київській області знайшла своє підтвердження.

У діях начальника ізолятору тимчасового тримання № 10 ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, ч. 3 статті 278 КПК України, підпункту 3 пункту 9.1. розділу IX та пункту 17.4 розділу XVII Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дек, пунктів 1, 2 та 5 розділу II Функціональних обов`язків начальника ІТТ № 10 ГУНП в Київській області, що виразилося у не належному контролі за добовим нарядом, неналежному виконанні своїх функціональних обов`язків та порушенні строків перебування в ІТТ затриманих осіб і як наслідок призвело до звільнення затриманих осіб раніше встановленого строку.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач станом на час вирішення питання відповідачем про обрання виду дисциплінарного стягнення мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді неповної службової відповідності (наказ ГУНП в Київській області від 09.02.2021 № 53).

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Крім того слід зазначити, що оскільки на позивача правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку із вчиненням ним дисциплінарного проступку, відсутні підстави для скасування оскаржуваних наказів 15.04.2021 № 186 та від 30.04.2021 № 116 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності про звільнення позивача зі служби в поліції.

В свою чергу, позовні вимоги про поновлення позивача на службі в поліції на посаді начальника ізолятору тимчасового тривання Головного управління Національної поліції в Київській області та стягнення на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 30 квітня 2021 року по день ухвалення рішення в цій справі є похідними від вимоги про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення позивача зі служби, у зв`язку з чим також відсутні підстави для задоволення вказаних позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, а тому спірні накази є правомірними та обґрунтованими, та застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено «18» квітня 2024 року.