Справа № 560/3563/24
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3563/24
РІШЕННЯ

іменем України

18 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про арешт коштів на рахунках,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просить суд накласти арешт на кошти, що знаходяться на рахунках відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач відмовив у допуску податкового органу до проведення фактичної перевірки, що належним чином зафіксовано. Вказані обставини, на думку позивача, є достатніми для застосування до платника податків такої міри відповідальності як накладення арешту на кошти, які знаходяться на його рахунках.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без виклику (повідомлення) сторін.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач не погоджується із твердженнями відповідача, викладеними у позовній заяві, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 26.02.2024 №786-п «Про проведення фактичної перевірки» призначено проведення фактичної перевірки СГ-фізичної особи ОСОБА_1 (відповідач), що здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

З метою проведення фактичної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 29.02.2024 о 15 годині 30 хвилин, на підставі направлень на перевірку, виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області від 26.02.2024 року №1191, №1192, головні державні інспектори відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління у Хмельницькій області Хмельницькій області Шабатура Віктор Володимирович та ОСОБА_2 , керуючись нормами Податкового кодексу України, наказом Головного управління ДПС у Хмельницькій області №786-П від 26.02.2024, здійснили вихід за місцем здійснення діяльності платника, а саме: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює діяльність фізична особа - підприємць ОСОБА_1 .

Відповідачу 29.02.2024 о 15 годині 30 хвилин пред`явлено наказ, службові посвідчення та направлення на проведення перевірки.

ФОП ОСОБА_1 ознайомився з наказом та направленнями на перевірку, але підписувати направлення для проведення перевірки відмовився та не допустив посадових осіб до проведення фактичної перевірки.

Посадові особи Головного управління ДПС у Хмельницькій області попередили відповідача про відповідальність за перешкоджання здійсненню перевірки діяльності посадовим особам контролюючого органу.

Позивач вважає, що платники податків зобов`язані допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених законом, зважаючи на що звернувся до суду з позовною заявою про накладення адміністративного арешту на кошти на відкритих рахунках в банках платника податків.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позову, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до п.20.1.4 ст.20 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1 ст. 81 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: -направлення на проведення такої перевірки; - копії наказу про проведення перевірки; - службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

При чому, п. 80.7 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно з статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України єдиною підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки законодавець визначив непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, передбачених п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України, або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням встановлених вимог.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників) від допуску до перевірки на інших підставах не дозволяється.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

З аналізу наведеного правового регулювання суд приходить до такого правового висновку, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.11.2018 по справі №820/1929/17, від 12.04.2019 по справі №820/2564/17, від 14.05.2019 по справі №813/1910/17, від 23.05.2019 по справі №813/854/18, від 28.05.2019 по справі №813/3943/17.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт коштів платника податків може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, з огляду на обставини того, що у даному випадку підставою для звернення до суду із цим позовом послугували обставини недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, судом підтверджено правомірність підстав такої перевірки, суд приходить до висновку про те, що у позивача були наявні законодавчо визначені підстави для проведення фактичної перевірки відповідача.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не було допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки за відсутності законодавчо визначених підстав для такої відмови.

З огляду на вищевикладене та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Також слід зазначити, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №560/2982/24, яке постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року було залишено без змін, заяву Головного управління ДПС у Хмельницькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна - задоволено; підтверджено обґрунтованість адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , застосованого 01.03.2024 о 10 год 30 хв. рішенням в.о. начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Накласти арешт на кошти, що знаходяться на рахунках у банках та банківських установах, які обслуговують платника податків фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)
Відповідач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )

Головуючий суддя Я.В. Драновський