Справа № 541/467/24
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/467/24
Номер провадження 2-а/541/6/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 квітня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю представника позивача адвоката Мартинюка О.С., представника відповідача Бойко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свій позов мотивувала тим, що 26 січня 2024 року в.о. начальника ГУ ДПС у Полтавській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за порушення платником п. 2 частини першої ст. 7 та частини 5 ст. 8, ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (із змінами та доповненнями). Вважає постанову ГУ ДПС у Полтавській області по справі про адміністративне правопорушення від 26 січня 2024 року незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначила, що працівниками Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2018 по 31 грудня 2022, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01 січня 2018 по 31 грудня 2022 року, за результатами якої складено акт від 10.11.2023 № 11189/16-31-24-05- 01/. Відповідно до Акту документальною плановою виїзною перевіркою, крім іншого, встановлено порушення п 2 частини першої ст. 7 та частини 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (зі змінами та доповненнями) у результаті чого занижено внесок у сумі 116 996,44 грн. у т.ч. за 2018 рік у сумі 16 263,36 грн. та за 2020 рік у сумі 100 733,08 грн. Не погодившись з висновками акту перевірки відповідач подала до ГУ ДПС у Полтавській області заперечення, при цьому вказала, що висновки є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи, працівниками ГУ ДПС у Полтавській області документальну планову виїзну перевірку проведено не в повному обсязі, оскільки ними не досліджено обставини, які мають істотне значення для формування обґрунтованих висновків, перевіряючими залишено поза увагою наявність документів, які підтверджують законність фінансово - господарських операцій та спростовують доводи про порушення нею вимог податкового та іншого законодавства, які викладені в акті

перевірки. За результатами розгляду заперечення ГУ ДПС у Полтавській області висновки акта перевірки від 10.11.2023 № 11189/16-31-24-05-01/ залишено без змін. В послідуючому на підставі акту перевірки ГУ ДПС у Полтавській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску в сумі 116 996,44 грн. від 14.12.2023 року № Ф-05 та прийнято рішення № 05 від 14.12.2023 року про застосування штрафних санкцій в сумі 8 131,68 грн. за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Отриману вимогу ОСОБА_1 оскаржено до Державної податкової служби України, про що вона повідомила Головне управління ДПС у Полтавській області та 24.01.2024 року позивач отримав рішення Державної податкової служби України про продовження строку розгляду скарги до 02.03.2024 року (включно). На даний час відповідь про результати розгляду скарги ОСОБА_1 від ДПС України не отримано. Таким чином, оскільки на даний час вимога про сплату боргу не набрала законної сили, матеріали перевірки не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Просила скасувати постанову ГУ ДПС у Полтавській області від 26 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 1 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 13.02.2024р. відкрито провадження у справі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вважають, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі - 22 % (грн.) встановлено, що відповідно до положень Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Також зазначеним Законом визначено, що єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які обрали загальну систему оподаткування нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Отже, базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців, які обрали загальну систему оподаткування без використання праці найманих працівників, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) та не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України від 8 липня 2010 року № 2464- VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями). Перевіркою правильності заповнення Таблиці 1. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 встановлено заниження суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини у загальній сумі 531801,99 грн., в т.ч. за 2018 рік в сумі 73924,54 грн. та за 2020 рік в сумі 457877,45 грн., а саме ФОП ОСОБА_1 при поданні звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2019 роки в графі сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини зазначалась сума мінімального страхового внеску за місяць, а не сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. По факту встановленого порушення ФОП ОСОБА_1 письмові пояснення не надавались. Сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини, за березень 2020 - травень 2020 відсутня в зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на

період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 № 533-ІХ, від 13.05.2020 №591-ІХ із змінами та доповненнями, внесеними Законами України. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску у розмірі 371860,47 грн., у т.ч. за 2018 рік у сумі 9828,72 грн., за 2019 рік у сумі 76074,35 грн. за 2020 рік у сумі 10634,36 грн., за 2021 рік у сумі 104943,06 грн., за 2022 рік у сумі 170379,98 грн., із суми доходу, на який нараховується єдиний внесок у період у період 2018-2022 років (у розмірі 22%), задекларованого ФОП ОСОБА_1 , встановлено його заниження у сумі 116996,44 грн., у т.ч. за 2018 рік у сумі 16263,36 грн. та за 2020 рік у сумі 100733,08 грн. За результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 складено акт № 11189/16-31-24-05-01/ від 10.11.2023, ), згідно висновків якого встановлено порушення, у т.ч. п.2 ч. 1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (із змінами та доповненнями), у результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 116996,44 грн., у т.ч. за 2018 рік у сумі 16263,36 грн. та за 2020 рік у сумі 100733,08 гривні. Рекомендованим листом з повідомленням від 26.12.2023 №39688/6/16-31-24-05-06 ОСОБА_1 було запрошено до ГУ ДПС у Полтавській області за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 155, каб. 411, на 10 год. 00 хв. 08.01.2024 на складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. На вказаний час ФОП ОСОБА_1 не з`явилася, про що складено акт № 5/16-31-24-0501 від 08.01.2024 року. Складено протокол про адміністративне правопорушення №146/16-31-24-05-01 від 08.01.2024, в якому ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 26.01.2024 в приміщенні ГУ ДПС у Полтавській області за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 4 та направлено листом від 09.01.2024 №467/16-31-24-05-07. 26.01.2024 ГУ ДПС у Полтавській області винесено постанову про накладання адміністративного стягнення та направлено ФОП ОСОБА_1 листом від 26.01.2024 №1826/16-31-24-05-07. Просили відмовити у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Полтавській області в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Вважає, що оскаржувана постанова є передчасною, оскільки на даний час матеріали перевірки оскаржені до Державної податкової служби України, а також вважає, що на момент винесення постанови був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 165-1 КУпАП.

Представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Пункт 19 статті 4 КАС України визначає індивідуальний акт як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 165-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що 08 січня 2024 року заступником начальника відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управлінням Державної податкової служби у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2018 по 31 грудня 2022, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01 січня 2018 по 31 грудня 2022 року.

За результатами перевірки складено акт від 10.11.2023 № 11189/16-31-24-05- 01/. Відповідно до Акту документальною плановою виїзною перевіркою, крім іншого, встановлено

порушення п 2 частини першої ст. 7 та частини 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (зі змінами та доповненнями) у результаті чого встановлено заниження суми єдиного внеску у сумі 116 996,44 грн. у т.ч. за 2018 рік у сумі 16 263,36 грн. та за 2020 рік у сумі 100 733,08 грн.

08.01.2024р. посадовою особою Головного управлінням Державної податкової служби у Полтавській області складено протокол про адміністративне правопорушення №146/16-31-24-05-01 стосовно ФОП ОСОБА_1 за ч.1 ст. 165-1 КУпАП, відповідно до якого ввстановлено заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22% в сумі 116 996,44 грн. у т.ч. за 2018 рік у сумі 16 263,36 грн. та за 2020 рік у сумі 100 733,08 грн (а.с.11).

26 січня 2024 року в.о. начальника ГУ ДПС у Полтавській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн. Відповідно до зазначеної постанови, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 занижено суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22% в сумі 116 996,44 грн. у т.ч. за 2018 рік у сумі 16 263,36 грн. та за 2020 рік у сумі 100 733,08 грн., чим порушено п.2 ч.1 ст. 7 та ч.5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ (зі змінами та доповненнями) (а.с.8).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 86.1. ст. 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Як передбачено ст. 54.3.2 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За положеннями ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга

зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, платнику податків надано право на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як встановлено судом, не погодившись з висновками акту перевірки відповідач подала до ГУ ДПС у Полтавській області заперечення.

За результатами розгляду заперечення ГУ ДПС у Полтавській області висновки акта перевірки від 10.11.2023 № 11189/16-31-24-05-01/ залишено без змін.

В послідуючому на підставі акту перевірки ГУ ДПС у Полтавській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску в сумі 116 996,44 грн. від 14.12.2023 року № Ф-05 та прийнято рішення № 05 від 14.12.2023 року про застосування штрафних санкцій в сумі 8 131,68 грн. за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Отриману вимогу ОСОБА_1 оскаржено до Державної податкової служби України та 24.01.2024 року позивач отримав рішення Державної податкової служби України про продовження строку розгляду скарги до 02.03.2024 року (включно).

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Суд доходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 26.01.2024 відносно ФОП ОСОБА_1 підлягає скасуванню, оскільки на даний час скарга на вимогу ГУ ДПС у Полтавській області не розглянута, вимога про сплату боргу не набрала законної сили, матеріали перевірки не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.06.2020 № 140/388/19, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. Обов`язкові рішення суб`єкта владних повноважень мають

відповідати вимогам ч.2 ст.2 КАС, які не можуть поширюватися на акт перевірки. Акт перевірки це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть висуватися лише ті вимоги, що стосуються доказів. Оцінка акта перевірки, у тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення в ньому висновків перевірки, може бути дана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Таким чином, суд доходить до висновку, що сам по собі акт перевірки не є належним та достатнім доказом вчинення особою, відносно якої податковим органом складено відповідне повідомлення-рішення, адміністративного правопорушення. Прийняття на підставі акту перевірки податкового повідомлення-рішення, за умови не визнання порушень податкового законодавства, визначених у акті перевірки, про що і зазначала у своїй позовній заяві ФОП ОСОБА_1 та оскаржила вимогу податкового органу, свідчить про неузгодженість податкових грошових зобов`язань, а відтак і про передчасність винесеної відповідачем постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана нею постанова скасуванню у зв`язку з тим, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного постанови.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 139 КАС України судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління ДПС у Полтавській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 251, 245, 280, 283, 284 КУпАП, статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 26 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.165-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2024 року.

Суддя: О. М. Дністрян