Справа № 280/2269/24
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Справа № 280/2269/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі третя особа), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №52 від 23.02.2024 про відмову призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до загального страхового стажу строк служби у Збройних силах України в період з 14 листопада 1991 року по 13 грудня 1993 року; до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 01.01.1999 року по 02.12.2001 року, з 03.12.2006 року по 31.10.2011 року - 8 років 10 місяців 28 днів та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, починаючи з дня виникнення права на пенсію, а саме - з 29.07.2023.

Ухвалою суду від 18.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він неодноразово звертався до органів ПФУ з заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, проте отримував відмови у призначенні пенсії. Позивач зазначає, що в останнє рішенням ГУ ПФУ в Львівській області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах начебто через недостатність пільгового стажу. Позивач зазначає, що відповідачем під час вирішення питання призначення пенсії протиправно не було зараховано до його пільгового стажу періоди роботи з 01.01.1999 року по 02.12.2001 року, з 03.12.2006 року по 31.10.2011 року, а до загального страхового стажу строк служби у Збройних силах України в період з 14 листопада 1991 року по 13 грудня 1993 року. Позивач вважає, дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправними та такими, що порушують його права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що аналізуючи додані документи до заяви від 15.02.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 встановлено: вік позивача - 50 років 02 місяці 08 днів, страховий стаж становить 36 років 10 місяців 21 день (в тому числі додаткові роки за списком №1 - 8 років), пільговий стаж становить 8 років 10 місяців 22 дні. Зазначає, що за результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 14.11.1991 по 09.12.1993 згідно військового квитка НОМЕР_1 від 13.11.1991, оскільки відсутня дата наказу про звільнення в запас. Також, відповідач вказував на те, що до пільгового стажу не зараховано період з 01.01.1999 по 02.12.2001 та з 03.12.2006 по 31.10.2011 згідно довідки №14/97 від 09.02.2024, оскільки в наказах про атестацію робочих місць від 20.12.1996 №559, від 03.12.2001 №772а та від 01.12.2006 №954 відсутні посади, на яких працював заявник. На підставі вищенаведеного прийнято рішення про відмову у призначені пенсії на пільгових умовах у зв`язку із недостатнім пільговим стажем для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа у наданих поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечила та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 15.02.2024 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 23.02.2024 №52, прийнятому за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із недостатністю пільгового стажу по Списку №1. Так, відповідач у рішенні дійшов висновку про наявність у позивача лише 08 років 10 місяців 22 дні пільгового стажу по Списку №1, з 10 мінімально необхідних.

У зазначеному рішенні відповідачем також зазначено про те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 14.11.1991 по 09.12.1993 згідно військового квитка НОМЕР_1 від 13.11.1991, оскільки відсутня дата наказу про звільнення в запас; до пільгового стажу не зараховано періоди з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011, згідно довідки №14/97 від 09.02.2024, оскільки в наказах про атестацію робочих місць від 20.12.1996 №559, від 03.12.2001 №772а та від 01.12.2006 №954-а відсутні посади, на яких працював заявник, також у довідці №14/97 від 09.02.2024.

Позивач не погодившись зі спірним рішенням про відмову в призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 орган ПФУ вказав на те, що пільговий стаж позивача складає 08 років 10 місяців 22 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

При цьому, органом Пенсійного фонду не зараховано пільгового стажу позивача по Списку №1 періоди роботи з 01.01.1999 року по 02.12.2001 року, з 03.12.2006 року по 31.10.2011 року.

Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення, у т.ч. пільгове пенсійне забезпечення.

З матеріалів справи судом встановлено, що під час звернення за призначенням пенсії позивачем органу ПФУ було надано, серед іншого, Довідку про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пенсії від 09.02.2024 №14/9, яка видана Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат».

Так, у зазначеній Довідці зазначено, що позивач протягом періодів, що не були зараховані відповідачем до пільгового стажу працював:

з 01.12.1999 по 16.01.2002 майстром гірничим підземної дільниці №9, №5 шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 07.04.2003 по 20.01.2008 начальником підземної дільниці №9 шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 21.01.2008 по 29.10.2008 заступником начальника підземної дільниці №9 шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 30.10.2008 по 31.07.2010 начальником підземної дільниці №9 шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 01.08.2010 по 31.10.2011 начальником підземної дільниці №6 шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202.

Також, у зазначеній Довідці зазначено, що за виключенням таких періодів: простої немає; прогули немає; відпустка без збереження заробітної плати більше 30 календарних днів у році не знаходився; робота із скороченим робочим днем немає; пільговий стаж по списку №1 становить 16 років 08 місяців 17 днів.

При цьому, суд зауважує, що у разі виникнення у відповідача сумнівів щодо достовірності видачі зазначеної довідки та/або інформації в ній зазначеній відповідач мав право звернутися на підприємство з питання перевірки дотримання правомірності їх видачі, проте таким правом не скористався.

Відповідачем не спростовано ту обставину, що роботи на посадах які обіймав позивач протягом періоду з 01.01.1999 року по 02.12.2001 року, з 03.12.2006 року по 31.10.2011 року, відносяться до посад з особливо важкими та шкідливими умовами праці по Списку №1, а тому такі періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача по Списку №1.

Стосовно не зарахування до загального страхового стажу позивача строку служби у Збройних силах України в період з 14 листопада 1991 року по 13 грудня 1993 року, суд зазначає наступне.

Так, відповідачем в якості підстави для неврахування зазначеного періоду до страхового стажу зазначено про те, що у військовому квитку позивача відсутня дата наказу про звільнення в запас.

Суд зазначає, що на момент звільнення позивача зі строкової військової служби було чинним Тимчасове положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затверджений Указом Президента України від 13.05.1993 №174/93 (далі - Указ).

Відповідно до пункту 5 розділу І Указу, закінченням перебування на військовій службі вважається день, у який військовослужбовця взято на військовий облік у військовому комісаріаті у зв`язку зі звільненням з військової служби, відчисленням з військово-навчального закладу або із закінченням навчального закладу чи навчальних зборів, але не пізніше строку, вказаного у приписі.

Так, з військового квитка позивача судом встановлено, що позивач був звільнений (демобілізований) в запас та направлений для постановки на облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 09.12.1993. При цьому, у самому військовому квитку міститься припис про обов`язок позивача стати на облік 13.12.1993.

Зазначені містять підпис уповноваженої особи, відтиск печатки військової частини, а тому у суду відсутні будь-які сумніви щодо достовірності зазначених записів.

За таких обставин, позивач має право на зарахування до страхового стажу строку служби у Збройних силах України в період з 14 листопада 1991 року по 13 грудня 1993 року, оскільки військовий квиток містить усю необхідну інформацію, яка підтверджує період проходження військової служби.

Отже, під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що позивач має достатньо стажу (загального та пільгового) для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, а тому відмова у призначенні пенсії є протиправною, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Щодо дати з якої позивачу необхідно призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивач досяг пенсійного віку у 50 років 28.07.2023, і вперше 17.08.2023 звернувся за призначенням пенсії.

Тобто, умова про звернення за призначенням пенсії не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку позивачем дотримана, а тому позивач має право на призначення пенсії з 29.07.2023.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач вчасно звертався за призначенням пенсії та вживав всіх залежних від нього дій для призначення йому пенсії, проте понад 6 шість разів отримував безпідставні відмови у призначенні пенсії.

Зазначені обставини свідчать про те, що вимога позивача про призначення пенсії саме з 29.07.2023 є справедливою та законною, а тому підлягає задоволенню.

В свою чергу, суд не вбачає підстав для зазначення кількості років, місяців та днів за спірний період стажу з 01.01.1999 року по 02.12.2001 року, з 03.12.2006 року по 31.10.2011 року, оскільки такий підрахунок має проводитись саме відповідачем.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №52 від 23.02.2024 про відмову призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу строк служби у Збройних силах України в період з 14 листопада 1991 року по 13 грудня 1993 року; до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 01.01.1999 року по 02.12.2001 року, з 03.12.2006 року по 31.10.2011 року, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.07.2023.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова