Справа № 580/12062/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Гайдаш В.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року Справа № 580/12062/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в

Черкаській області,

Головного управління Пенсійного фонду України

в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення та

зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Відповідач 2), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.12.2023 №07 щодо відмови позивачці у здійсненні переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити призначення, нарахування та виплату позивачці пенсії по інвалідності державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідках фінансового управління Черкаської районної державної адміністрації від 06.12.2023 №234/04-33, №235/04-33.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивачка зазначила, що Відповідач 2 протиправно відмовив їй у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках фінансового управління Черкаської районної державної адміністрації від 06.12.2023 №234/04-33, №235/04-33.

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року позов було задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.12.2023 №07 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.12.2023 про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, станом на 01.05.2016 мала відповідний стаж на посаді державної служби, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що Позивачка має право на переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

Разом з тим, суд зазначив, що він не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а тому належним способом захисту порушеного права Позивачки буде зобов`язання Відповідача повторно розглянути її заяву про призначення пенсії.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивачка та Відповідач 2 подали апеляційні скарги.

Позивачка просить рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог й ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, наполягаючи на тому, що відсутні гарантії, що під час повторного розгляду заяви пенсійним органом, їй знову буде відмовлено у призначенні пенсії.

ОСОБА_1 вважає, що спірні правовідносини стосуються саме переведення з одного виду пенсії, на інший вид та зазначає, що вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, з чого слідує, що спірні правовідносини не стосуються перерахунку одного і того ж виду пенсії.

З цих та інших підстав Позивачка вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови у зобов`язанні Відповідача призначити, нарахувати та виплатити їй пенсію по інвалідності державного службовця.

Відповідач 2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити повністю, наполягаючи на тому, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 починаючи - з 1 січня 2023 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 60 років, а відповідно до наданих документів ОСОБА_1 на день набрання чинності Закону №889 (01.05.2016) має стаж на посадах державних службовців- 29 років 01 місяць 19 днів. Станом на 07.12.2023 вік ОСОБА_1 - 58 років.

Окрім того, Відповідач 2 зазначає, що Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. Орган ПФУ, який первинно розглядав заяву, в подальшому не має доступу до електронної пенсійної справи, і у випадку зобов?язання його судом вчинити певні дії, як то зарахувати певні періоди до стажу, повторно розглянути заяву або призначити пенсію, цей орган позбавлений можливості вчинити такі дії внаслідок відсутності доступу до електронної пенсійної справи. Рішення суду в такому випадку буде неможливо виконати.

З цих та інших підстав Апелянт 2 вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 та 27.02.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

5. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 та 27.02.2024 справу призначено до судового розгляду.

5. У строк, установлений судом, відзиви на апеляційні скарги не надходили.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Позивачки підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга Відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - скасуванню частково з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування".

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 Позивачка у періоді з 23.05.1986 по 11.02.2021 працювала на різних посадах, які відносяться до державної служби.

Фінансовим управлінням Черкаської районної державної адміністрації видано Позивачці довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 06.12.2023 №234/04-33, №235/04-33, до зазначено, що стаж державної служби складає 37 років 6 місяців 12 днів /т.1 а.с. 48/.

07.12.2023 Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою, в якій просила перевести її на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітної плати зазначеної в довідких №234/04-33 від 06.12.2023 та №235/04-33 від 06.12.2023.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішенням від 11.12.2023 №07 відмовлено Позивачці у переведенні на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", оскільки заявниця не досягла пенсійного віку 60 років для призначення пенсії державного службовця.

8. Вважаючи таке рішення Відповідача 2 протиправним, Позивачка звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначались Законом № 3723-ХІІ, а з 01.05.2016 - Законом 889-VIII.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Також частина шоста вказаної статті передбачала, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Статтею 90 Закону № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016, передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що Законом № 3723-Х11 було передбачено призначення державним службовцям пенсії за віком та пенсії по інвалідності І і ІІ груп.

11. Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-V111 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-Х11, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

12. При цьому, Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для застосування судом апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи.

13. Перевіряючи доводи апеляційної скарги Відповідача 2, судова колегія звертає увагу на те, що Позивачка є інвалідом ІІ групи, станом на 01.05.2016 мала стаж державного службовця більш ніж 10 років і працювала на той час на посаді державного службовця, а тому вона набула право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-Х11 на підставі п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ.

14. З цих підстав, апеляційний суд не приймає до уваги доводи Відповідача 2 про те, що Позивачка не досягнула пенсійного віку 60 років, необхідного для призначення пенсії.

15. Разом з тим, як вже зазначалося раніше, пенсія по інвалідності державного службовця призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами І або ІІ групи у період перебування на державній службі.

16. Як вбачається з матеріалів справи, Позивачка отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування»

17. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо протиправності відмови ГУ ПФУ в Донецькій області у здійсненні переведення Позивачки з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця.

18. При цьому, перевіряючи доводи апеляційної скарги Позивачки щодо відсутності гарантії, що під час повторного розгляду заяви пенсійним органом, їй знову буде відмовлено у призначенні пенсії, колегія суддів зазначає, що вони засновані лише на припущенні ОСОБА_1 та не підтверджуються жодними належними та допустимими, в контексті статей 73, 74 КАС України, доказами.

19. Втім, відповідно до ч.3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні достатні і необхідні правові підстави для відновлення порушеного права Позивачки шляхом зобов`язання Відповідача 2 здійснити переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у розмірі 60% заробітку, зазначеного в довідках №234/04-33 від 06.12.2023 та №235/04-33 від 06.12.2023.

20. При цьому, адміністративний суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, заява Позивачки про переведення її на пенсію по інвалідності державного службовця була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Донецькій області й спірне рішення прийняте саме вказаним територіальним органом Пенсійного фонду України.

21. З огляду на зазначене та положення Порядку №22-1, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність покладення зобов`язання саме на ГУ ПФУ в Донецькій області.

22. Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій справі, судова колегія також враховує правову позиція ЄСПЛ, викладену в рішенні по справі «Стреч проти Сполучного Королівства» («Stretch - United Kingdom» № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Крім того, у справі «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) ЄСПЛ надав тлумачення поняттю «майно» саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності». При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Разом з тим, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги правові висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

23. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

24. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року - скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скарги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідках фінансового управління Черкаської районної державної адміністрації від 06.12.2023 №234/04-33, №235/04-33 - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності державного службовця, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, у розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної у довідках фінансового управління Черкаської районної державної адміністрації від 06.12.2023 №234/04-33, №235/04-33.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 18 квітня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев