Справа № 380/7516/24
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 рокусправа № 380/7516/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Р.М. Брильовського розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, в якому просить суд визнати протиправною відмову приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича № 207755 від 29.03.2024 року у винесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень № 65966262, №66066346, №71167007 та №74018797, боржником у яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 - 14.11.2022 року; зобов`язати приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича (діяльність зареєстрована за адресою: 79026, м. Львів, вул. Янева, 23, під. 1, офіс 1) винести постанови про закінчення виконавчих проваджень № 65966262, №66066346, №71167007 та №74018797, боржником у яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 3 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та виключити ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою належного оформлення спадкових прав після смерті брата ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса ЛМНО Дерев`янко Л.М. з заявою про прийняття спадщини. Факт реєстрації спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71039429 від 27.12.2022 року. ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата - ОСОБА_2 , однак нотаріус повідомила, що не може видати таке у зв`язку з наявністю інформації про ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі боржників. Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників від 06.03.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є боржником у виконавчих провадженнях № 65966262, №66066346, №71167007 та №74018797, які перебувають у провадженні приватного виконавця Пиця А.А. Приватний виконавець Пиць А.А. відмовив у задоволенні заяви про закінчення наведених виконавчих проваджень, зазначивши, що смерть сторони виконавчого провадження не є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження та вказав, що положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва. Вважає, що посилання приватного виконавця Пиць А.А. на висновки, викладені у постанові ВП ВС від 11.10.2023 року у справі № 523/2357/20 є безпідставними, оскільки обставини у наведеній цивільній справі, в процесі розгляду якої суд дійшов до відповідних висновків, абсолютно не відповідають обставинам та правовідносинам, які виникли у вказаній ситуації. Станом на день смерті ОСОБА_2 - 14.11.2022 року, у частини 1-3 статті 1281 ЦК України були внесені зміни згідно із Законом № 2478-VIII від 03.07.2018 року. Частиною 2 статті 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. З огляду на наведені зміни у даній статті ЦК України, було суттєво змінено порядок пред`явлення вимог кредитора до спадкоємця боржника і чітко визначено обставини, з настанням яких кредитор вправі заявити вимоги до спадкоємця боржника, зокрема, такою обставиною є одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Наявність інформації про спадкодавця в Єдиному реєстрі боржників, унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом. Кредитори ОСОБА_2 не звертались з відповідними заяви про стягнення боргів зі спадкоємців ані до нотаріуса, в якого заведена спадкова справа після ОСОБА_2 , ані до суду. Хоча ОСОБА_1 не є стороною виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_2 .. однак вона є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , і внаслідок протиправної відмови приватного виконавця винести постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку зі смертю боржника, вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті брата - ОСОБА_2 .

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій. Рішення суду про стягнення коштів підтверджує існуюче грошове зобов`язання, адже характер та обсяг прав і обов`язків його сторін залишається незмінним, додається лише безпосередня можливість примусового виконання зобов`язання. До моменту здійснення такого виконання відповідне зобов`язання продовжує існувати. Виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження. Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання зобов`язань такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Враховуючи те, що виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні допускає правонаступника, а тому в приватного виконавця Пиць А.А. відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою судді від 9.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою в належному розмірі судового збору.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 продовжено розгляд справи.

З`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне.

5.07.2021 приватний виконавець Пиць А.А. виніс: постанову про відкриття виконавчого провадження №65966262 з виконання судового наказу №466/1838/18 від 19.03.2018, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" заборгованості в розмірі 17447,79 грн; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження згідно якої визначено стягнути з боржника 191,38 грн; постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1744,77 грн; постанову про арешт коштів боржника.

9.01.2024 року приватний виконавець Пиць А.А. виніс постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження згідно якої визначено стягнути з боржника загальну суму додаткових витрат в розмірі - 639,60 грн.

13.07.2021 приватний виконавець Пиць А.А. виніс: постанову про відкриття виконавчого провадження №66066346 з виконання судового наказу №466/8570/19 від 21.10.2019, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" заборгованість в розмірі 16175,69 грн; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження згідно якої визначено стягнути з боржника 191,38 грн; постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1636,77 грн.

19.11.2021 приватний виконавець Пиць А.А. виніс постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження згідно якої визначено стягнути з боржника загальну суму додаткових витрат в розмірі - 488,62 грн, а також постанову про арешт коштів боржника.

1.03.2023 приватний виконавець Пиць А.А. виніс: постанову про відкриття виконавчого провадження №71167007 з виконання судового наказу №466/7305/22 від 02.02.2023 , виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" заборгованість в розмірі 17721,65 грн; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження згідно якої визначено стягнути з боржника 267,61 грн; постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1772,16 грн; постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження згідно якої визначено стягнути з боржника загальну суму додаткових витрат в розмірі - 835,39 грн; постанову про арешт коштів боржника; постанову про арешт майна боржника.

31.01.2024 приватний виконавець Пиць А.А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №74018797 з виконання судового наказу №466/5614/20 від 23.12.2020, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" заборгованість в розмірі 9562,63 грн; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження згідно якої визначено стягнути з боржника 350,00 грн; постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 956,26 грн.

01.02.2024 року приватний виконавець Пиць А.А. виніс: постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження згідно якої визначено стягнути з боржника загальну суму додаткових витрат в розмірі - 428,00 грн; постанову про арешт коштів боржника.

11.04.2024 приватним виконавцем Пиць А.А. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №74723901.

15.03.2024 року на адресу приватного виконавця Пиць А.А. від ОСОБА_1 надійшла заява про закінчення виконавчого провадження, боржником у яких є ОСОБА_2 , у зв`язку зі смертю останнього, зняти арешти, якщо такі накладались на майно боржника, та виключення ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

29.03.2024 приватний виконавець Пиць А.А. надав відповідь щодо поданої заяви, у якій останнім було відмовлено у її задоволенні.

Вважаючи протиправними такі дії приватного виконавця Пиця А.А., Немчук А.М. звернулася з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. За приписами ч. 1 цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі (ч. 4 ст. 287 кодексу адміністративного судочинства України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону №1403-VIII).

Відповідно до статті 4 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», що визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус, передбачено, що діяльність приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Частиною 2 вказаної норми передбачено, що приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Згідно з ч. 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною першою статті 18 Закону N 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 18 наведеного Закону виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону N 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Розглядаючи вказаний спір суд повинен дати відповідь на правове питання: чи підлягає закінченню виконавче провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

В ухвалі від 19 січня 2022 року у справі №523/2357/20 колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що з 05 жовтня 2016 року (набранням чинності Закону № 1404-VIII) процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника не допускається, а відповідне виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункт 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII).

В постанові від 11.10.2023 року у справі № 523/2357/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «таке буквальне розуміння норм Закону № 1404-VIII є помилковим. Як Закон №606-XIV, так і Закон №1404-VIII передбачають обов`язок державного виконавця зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, як у справі № 523/2357/20. Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закон № 1404-VIII; пункт 3 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва».

Отже, в п. 8.12. постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 року у справі № 523/2357/20 надано правовий висновок про те, що положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закон № 1404-VIII; пункт 3 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 зроблено правовий висновок про те, що зі смертю боржника його зобов`язання включаються до складу спадщини і відповідно строки пред`явлення вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.10.2023 року у справі № 523/2357/20 вважала висновки колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо необхідності відступу від наведених вище висновків Великої Палати Верховного Суду помилковими та такими, що суперечать принципу правової визначеності, а тому підстав для відступу від вказаних висновків немає.

Враховуючи практику Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що смерть боржника не є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження, якщо виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні допускає правонаступництво.

Суд не бере до уваги твердження позивачки про те, внаслідок протиправної відмови приватного виконавця винести постанови про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку зі смертю боржника, вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті брата - ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що рішення Шевченківського районного суду про стягнення коштів підтверджує існуюче грошове зобов`язання, адже характер та обсяг прав і обов`язків його сторін залишається незмінним, додається лише безпосередня можливість примусового виконання зобов`язання. До моменту здійснення такого виконання відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що те, що виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні допускає правонаступника, а тому в приватного виконавця Пиць А.А. відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір з сторін не стягується.

Керуючись ст.ст. 9, 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 287, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович