Справа № 120/4804/24
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

17 квітня 2024 р. Справа № 120/4804/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана та підписана її представником - адвокатом Вуйка В.А., до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу. Водночас, вказані положення поширюються на всі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недотримання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що таку позовну заяви належить залишити без руху з огляду на наступне.

1. Відповідно до п. 2 ч. 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 6 статті 160 КАС України якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

Втім, всупереч наведеному, в позовній заяві не зазначено реєстраційного номеру облікової картки платника податків представника позивача - адвоката Вуйка В.А.

Таким чином в порядку усунення вказаного недоліку позовної заяви необхідно вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків представника позивача.

2. Відповідно до частини другої статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Разом з тим 18.10.2023 набув чинності Закон України від 29 червня 2023 року № 3200-IX, яким внесено зміни до КАС України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Так, на сьогодні частинами четвертою-шостою статті 18 КАС України передбачено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Якщо реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, серед іншого, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Суд враховує, що позовну заяву (у паперовій формі) від імені позивача подано адвокатом Вуйка В.А. Однак при цьому у позовній заяві не зазначено інформації про наявність в адвоката електронного кабінету, тобто не підтверджено факту обов`язкової реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Отже, в порядку усунення вказаного недоліку адвокату слід надати письмове підтвердження факту реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або, у разі його відсутності, шляхом реєстрації такого електронного кабінету відповідно до статті 18 КАС України з наступним письмовим повідомленням суду про цей факт (або подання до суду обґрунтованої письмової заяви про те, що реєстрація електронного кабінету суперечить релігійним переконанням адвоката).

3. Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

За визначенням, що міститься в п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інша особа, до яких звернена вимога позивача.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу згідно вищезазначеної ч. 1 ст. 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильно сформованого змісту позовних вимог залежить і ефективність судового захисту, позаяк суд розглядає адміністративні справи лише в межах позовних вимог.

При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Крім того варто наголосити, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України.

Цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Так, за змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з непоновлення ОСОБА_1 пенсійних виплат за віком.

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 пенсійні виплати за віком з моменту їх припинення.

У свою чергу, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник позивача зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №97 від 24.01.2024 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Тобто, зі змісту позовної заяви можна зробити висновок, що протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області полягає у прийнятті рішення №97 від 24.01.2024.

Відтак, саме це рішення (як акт індивідуальної дії, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії) фактично і має бути предметом судової перевірки в межах даного спору, а не дії відповідача, які призвели до винесення такого рішення.

Також суд вказує на те, що позивач заявляючи вимогу про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області поновити її пенсійні виплати за віком з моменту їх припинення, проте не обґрунтовує обов`язку вказаного органу вчинити такі дії, тим більше що відповідач розглядав питання саме про призначення пенсії (а не поновлення виплати).

Крім того суд звертає увагу позивача на те, що хоч і повноваження щодо розгляду поданих позивачем матеріалів були делеговані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для прийняття відповідного рішення, питання про призначення/поновлення та виплату пенсії вирішується органом ПФУ за місцем проживання заявника (в даному випадку це мабуть ГУ ПФУ у Вінницькій області). Відповідно, питання про те, чи може Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідати за вимогами зобов`язального характеру є відкритим, оскільки на обліку в даному територіальному органі Пенсійного фонду позивач не перебуває і виплату пенсії такий орган позивачу здійснювати не буде.

Отже, позивачу в порядку усунення вказаних недоліків позовної заяви слід визначитись із належним способом захисту порушеного права в контексті спірних правовідносин та, відповідно, уточнити зміст позовних вимог або ж додатково обґрунтувати необхідність обрання саме попереднього способу захисту порушеного права, а також визначитись із колом тих осіб, до яких мають бути зверненні позовні вимоги (визначитись щодо можливої участі у справі іншого (другого) відповідача на який можливо покласти вимоги зобов`язального характеру) та привести позовні вимоги у відповідність до нового складу відповідачів.

4. Як зазначено у п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом із тим, у відповідності до ч. 4 ст. 161 КАС України, яка кореспондується із положеннями ч. 2 ст. 79 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що 29.03.2023 вона звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду такої заяви рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №97 від 24.01.2024 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії.

Водночас, за вимогами цього позову позивач ставить питання саме про поновлення їй виплати вже призначеної пенсії.

Таким чином має місце розбіжність змісту позовних вимог до викладу тих фактичних обставин, які в дійсності мали місце, адже територіальний орган Пенсійного фонду України розглядав саме питання призначення пенсії, а не поновлення її виплати.

Поряд із тим позивачем всупереч положень ч. 4 ст. 161, ч. 2 ст. 79 КАС України не надано до позовних матеріалів копію заяви від 29.03.2023 з якою вона зверталась до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (чи можливо поновленням її виплати).

Враховуючи вищезазначене, позивачу необхідно усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом узгодження змісту позовних вимог до викладу обставин, якими такі вимоги обгрунтованні, а також надати всі докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги (зокрема, необхідно надати копію заяви від 29.03.2023 з якою позивач зверталась до пенсійного органу).

5. Згідно з ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Так, позивач у позовній заяві зазначила адресу свого фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , пославшись при цьому на довідку структурного підрозділу з питань соціального захисту населення від 19.11.2015 № 519-211 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Однак з цього приводу суд враховує, що стаття 25 КАС України пов`язує підсудність справи за вибором позивача з зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача. А надані позивачем документи (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) не підтверджує факт реєстрації місця проживання (перебування) у встановленому законом порядку.

Суд роз`яснює позивачу, що механізм реєстрації місця проживання (перебування) особи, врегульовано відповідним Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 цього Порядку декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Отже, декларування/реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється у зазначеному вище порядку. І обов`язок щодо декларування свого місця проживання стосується в тому числі і щодо внутрішньо переміщених осіб.

При цьому суд звертає увагу, що сама по собі довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, який підтверджує зареєстроване місце проживання/перебування особи, а лише підтверджує факт внутрішнього переміщення та взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

В даному випадку як слідує із позовних матеріалів, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 .

Місцезнаходженням відповідача - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26.

Таким чином, виходячи із правил територіальної підсудності можна припустити, що дана справа не підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду.

За таких обставин суд вважає, що позивачу необхідно надати докази реєстрації останньої у встановленому законом порядку за місцем її тимчасового проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 .

Необхідність перевірки таких обставин, як вже наголошувалось судом вище, пов`язане із правильним визначенням підсудності цієї справи (тобто можливістю її розгляду саме Вінницьким окружним адміністративним судом).

При цьому суд додатково роз`яснює позивачу, що вона має право вибору в розгляді цієї справи в тому числі і за місцезнаходженням відповідача (тобто адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на м. Дніпро).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 160, 161, 169, 256, 293 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу (представнику позивача) 5-ти денний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію даної ухвали направити позивачу (представнику позивача).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович