Справа № 755/5428/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року справа №755/5428/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А. , Сіваченка І.В. , секретаря судового засідання Азарової К.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кептене Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2023 р. у справі № 755/5428/23 (головуючий І інстанції Левчук О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про поновлення строку на звернення до суду, визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Одеської митниці (далі - відповідач, митниція), в якому просив:

- поновити строк на подання адміністративного позову до Одеської митниці Державної Митної служби України про визнання протиправною та скасування рішення суб`єкта владних повноважень про накладення адміністративного стягнення;

- визнати протиправною та скасувати повністю постанову №1538/50000/22 від 16.03.2023 р. в справі про порушення митних правил, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.471 МК України, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, що на день вчинення порушення становило 210635,14 (двісті десять тисяч шістсот тридцять п`ять гривень 14 копійок);

- провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.471 МК України, відносно ОСОБА_1 закрити;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної митної служби України Одеська Митниця на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судового збору, та 15000 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2023 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права (неправильне тлумачення закону, незастосування закону, який підлягав застосуванню). Суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази того, що дії позивача були спрямовані саме на умисне недекларування валютних цінностей. Розміщені на стендах митниці правила перетину митного кордону, не містили будь- якої інформації щодо вимог до переліку та змісту документів, які необхідні для декларування коштів. Наслідки від дій позивача не представляють суспільної небезпеки, не завдали та не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Викладені в протоколі про порушення митних правил фактичні дані, не відповідають дійсності, що було підтверджено представником відповідача у судовому засіданні.

Так, після заїзду на територію пункту пропуску «Орлівка» до позивача підійшов співробітник ДПСУ, який попросив надати всі наявні у позивача документи, а саме: закордонний паспорт, військовий квиток і висновок ВЛК, та реєстраційні документи на автомобіль, на виконання заявлених вимог Позивач передав посадовій особі запитувані документи, які останній забрав і пішов у невідомому напрямку. Відразу після цього підійшов наступний співробітник ДПСУ (як пізніше з`ясувалось з протоколу, це був ІПС 1 категорії-інструктор кінологічного відділення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) майстер-сержант ОСОБА_2 ), якому позивач також повідомив про те, що він має намір задекларувати валютні цінності в розмірі приблизно 48000 Євро, та пред`явив ці кошти до огляду. У свою чергу, майстер-сержант ОСОБА_2 повідомив позивачу, що це до іншого співробітника, а саме до інспектора митного поста. Через деякий час до позивача підійшов співробітник ДПСУ і запитав скільки він хоче задекларувати, він відповів, що згідно з постановою КМУ від 27.02.2019 він хоче здійснити декларування валютних цінностей на суму приблизно 48000 Євро, оскільки сума була в різних валютах. Позивач повідомив, що ці кошти потрібні йому для медичного обстеження, так як він має вади серця та гіпертонічну хворобу.

Позивач був впевнений, що він зможе здійснити декларування валютних цінностей безпосередньо на митному контролі. Для заповнення декларації на митному контролі він приготував: податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2021 рік, декларацію про майновий стан та доходи за 2021 рік, підтвердження прийняття декларацій Державної податкової служби України (дві квитанції № 2), а також нотаріальний договір про відчуження майна, а саме договір купівлі-продажу квартири зареєстрований в реєстрі за №422 від 28.07.2021 на загальну суму продажу 1 128 410,54 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ, на дату продажі квартири, складало 35505 Євро. Загальний дохід згідно з декларацією про майновий стан за 2021 рік склав 4139510 грн, що на 30 грудня 2021 року по курсу НБУ склало 134 504 Євро.

Позивач за підприємницьку діяльність отримував виручку, яку реєстрував через реєстратор розрахункових операцій, який належним чином був зареєстрований в Державній податковій службі України, а розрахунок за квартиру здійснювався в готівкових коштах в нотаріальній конторі, що засвідчив нотаріус в договорі купівлі-продажу. Виручка, що була отримана позивачем від підприємницької діяльності, пізніше була розміщена на депозитних рахунках декількох банків України, з яких він отримував відсотки. На підтвердження вказаних розрахункових операцій була надана банківська виписка.

З результатами проведення повторного огляду транспортного засобу марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_1 автомобіля, не зважаючи на те, що позивач здійснив декларування коштів в усному порядку, а порушення порядку проходження митного контролю по спрощеній системі допустив виключно через незнання митного законодавства, оскільки за кордон їздить нечасто, Головним державним інспектором відділу проведення спеціальних (оглядових) операцій Управління протидії контрабанди наркотиків та зброї Одеської митниці, ОСОБА_3 був складений протокол про порушення митних правил № 1538/50000/22, до якого ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення.

Посадовими особами пункту пропуску «Орлівка» Одеської митниці Державної митної служби України порушено Положення про порядок передачі до відділення або служби по боротьбі з контрабандою і порушеннями митних правил матеріалів справ про порушення митних правил, заведених іншими підрозділами митниці затвердженого Наказом з Держмитслужби України 06.01.1999 № 8.

Так, пунктом 1 Положення № 8 визначено, що після складення протоколу посадова особа митного органу: а) відбирає від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення або заяву чи опитує її згідно з положеннями ст. 124 Митного кодексу України та з дотриманням інших вимог чинного законодавства; б) у відповідності з ст. 124 Митного кодексу України опитує свідків вчиненого правопорушення, якщо вони є; в) складає рапорт про обставини виявлення правопорушення чи інші обставини, що не можуть бути відображені в протоколі про порушення митних правил; г)здійснює інші дії, передбачені чинним законодавством, для забезпечення всебічного та повного розгляду справи про порушення митних правил, а також збереження предметів правопорушення відповідно до чинних нормативних актів, доказів про його вчинення тощо.

Не зважаючи, що законодавством визначений певний порядок (алгоритм) дій під час складання протоколу про порушення митних правил, відповідач діяв з порушенням встановленого порядку. Складання протоколу розпочато 28 грудня 2022 року, завершено 29 грудня 2022 року, у протоколі зазначено, що при складанні протоколу особа, яка притягується до відповідальності, не була присутня.

Згідно змісту Акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. Огляд розпочато 20 год. 35 хв. 28.12.2023 р. та тривав до 0 год. 20 хв. 29.12.2022 р.

Протокол опитування розпочато о 22 год. 30 хв. 28 грудня 2022 року, та завершено 28 грудня 2022 року о 23 год. 00 хв.

Матеріали справи про порушення митних правил передаються до відділення або служби за Актом прийому-передачі матеріалів справи про порушення митних правил, форма якого додається.

Акт має містити відомості про посадову особи митниці, яка передає такі матеріали, посадову особу відділення або служби, яка їх отримує, перелік фактично переданих матеріалів справи, відомості про час прийому-передачі, інші відомості, що передбачено встановленою формою Акта. Акт має бути підписано посадовою особою митниці, яка склала протокол про порушення митних правил, та передає через начальника митниці до відділення або служби матеріали справи, а також посадовою особою відділення або служби, яка такі матеріали отримує.

Матеріали справи про порушення митних правил приймає начальник відділення або служби чи їх заступники.

Наданий відповідачем Акт прийому-передачі матеріалів справи про порушення митних правил № 1538/50000/22 містив інформацію про те, що акт складено 29.12.2022 р. 11 год 40 хв. Доповідна записка наявна не має дату та номер, на не передбачена Положенням № 8. Акт не містив інформації про складання рапорту про обставини виявлення правопорушення чи інші обставини, акт також не містить інформації про посадову особу відділення або служби, яка отримала ці матеріали від ОСОБА_4 , що вказує на порушення з боку посадових осіб Митниці.

З наданих відповідачем копій документів, що додавались до Акту прийому-передачі матеріалів справи про порушення митних правил № 1538/50000/22 від 29.12.2022 р., у верхньому правому куті кожного аркуша відсутня відмітка «Копія». Крім того, всупереч вимог п. 5.26. ДСТУ 4163-2020 відсутні інші необхідні реквізити.

Скаржник зазначає, що суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 6 Постанови від 03.06.2005 р. № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», порушення митних правил не можливе, якщо в діях особи відсутній умисел на вчинення таких дій.

Під час проходження митного контролю позивач сам повідомив інспектору митниці про наявність у нього валютних цінностей в розмірі приблизно 48000 Євро та про своє бажання здійснити їх письмове декларування. Для заповнення декларації на митному контролі він приготував: податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2021 рік, декларацію про майновий стан та доходи за 2021 рік, підтвердження прийняття декларацій Державної податкової служби України (дві квитанції №2), а також нотаріальний договір про відчуження майна, а саме договір купівлі-продажу квартири зареєстрований в реєстрі за №422 від 28.07.2021 на загальну суму продажу 1 128 410,54 грн. (один мільйон сто двадцять вісім тисяч чотириста десять грн 54 копійки) що згідно з офіційним курсом НБУ, на дату продажі квартири, складало 35505 Євро.

Тобто про наявність коштів у позивача, посадовим особам митниці стало відомо зі слів безпосередньо самого позивача до здійснення усного опитування, як однієї з форм митного контролю, ще до прийняття ним рішення про проведення повного митного огляду автомобіля.

Також, чинним на час виникнення спірних відносин МК України визначено порядок провадження у справі про порушення митних правил, визначено зокрема право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності знати про час та місце розгляду справи, брати участь у розгляді справи, подавати пояснення та заперечення, користуватись юридичною допомогою захисника.

28 грудня 2022 року головним державним інспектором відділу проведення спеціальних (оглядових) операцій Управління протидії контрабанді наркотиків та зброї Одесської митниці, ОСОБА_3 , у присутності позивача, складено протокол про порушення митних правил. У протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 02 березня 2023 року (без вказання точного часу) у приміщенні Одеської митниці за адресою: м. Одеса, вул. Юрія та Івана Лип, б. 21 А.

У визначені в протоколі дату, та місце позивач приїхав до м. Одеса з міста Варшава Республіка Польща (де перебував на лікуванні) для участі у розгляді справи та надання митному органу відповідних пояснень та доказів які спростовують звинувачення. Позивачем на електрону пошту Одеської митниці подано заяву про розгляд справи саме 02 березня 2023 року, попри це, розгляд справи у визначену в Протоколі № 1538/50000/22 від 28 грудня 2022 р. дату - не відбувся. Про нову дату та час розгляду справи, в порядку передбаченому МК України, позивача повідомлено не було.

Фактично розгляд справи відбувся 16 березня 2022 року за відсутності позивача, що свідчить про порушення посадовою особою відповідача порядку розгляду справи, з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання щодо застосування адміністративного стягнення.

Відповідачем не надані, докази направлення позивачу сповіщення щодо його виклику на розгляд справи, який відбувся 16 березня 2023 року у приміщенні Одеської митниці за адресою: м. Одеса, вул. Юрія та Івана Лип, б. 21.

Відповідач, розглянувши справу без участі позивача, позбавив можливості реалізувати свої процесуальні права перелічені у статті 498 МК України, зокрема, надати митному органу докази які спростовують їх звинувачення, приймати участь у дослідженні доказів, надавати усні та письмові пояснення, доводи, міркування та заперечення, заявляти клопотання та відводи, та скористатися юридичною допомогою, як це передбачено ст. 500 МК України.

Відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без повного дослідження об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 471 МК України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного збору та дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, через що дійшовши передчасного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначені обставини вказують на те, що оскаржувана постанова N 1538/50000/22 від 16.03.2023 р. підлягає скасуванню з підстав передбачених пунктами 1,2,3 та 4 частині 1 статті 531 Митного кодексу України

Від відповідача надійшов відзив на скаргу в якому просив відмовити в її задоволені, а рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено зокрема, що формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана.

Тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України громадянин України ОСОБА_1 заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.

Під час проведення спільного прикордонно - митного огляду транспортного засобу, особистих речей громадянина України ОСОБА_1 та громадянки України ОСОБА_5 , без ознак приховування від митного контролю та без застосування технічних засобів митного контролю було виявлено іноземну валюту в сумі 40 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.12.2022 становить 37616,99 Євро, яку громадянин України ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України у білому пакеті в кишені своєї куртки.

Також, було виявлено 6 745 Євро, 2 000 доларів США, 6 400 польських злотих, що згідно курсу НБУ станом на 28.12.2022 разом становить 9 997,21 Євро, які переміщувала в кишені своєї куртки громадянка України ОСОБА_5 .

Митну декларацію на вивезення валюти в еквіваленті понад 10 000 Євро громадянин України ОСОБА_1 не надав. Виявлені предмети переміщувались ними без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь-який спосіб.

Іноземна валюта в сумі, еквівалентній 10 000 Євро, яка переміщувалась громадянином України ОСОБА_1 та дозволена до переміщення через митний кордон України без письмового декларування, а також іноземна валюта, яку переміщувала громадянка України ОСОБА_5 , а саме, 6 745 Євро, 2 000 доларів США, 6 400 польських злотих, що разом становить 9 997,21 Євро, була пропущена через митний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. ст. 257, 366 МК України, вчинив дії, що мають ознаки недекларування (незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей, визначених МУ України, про товари, які переміщуються громадянами через митний кордон України при проходженні каналом, позначеним символами «зелений коридор»), а саме, валютних цінностей в сумі 28 800 (двадцять вісім тисяч вісімсот) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.12.2022 становить 1 053 175,68 гривень (дин мільйон п`ятдесят три тисячі сто сімдесят п`ять гривень 68 копійок), що перевищує дозволену законодавством України суму для їх переміщення без письмового декларування, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 471 Митного кодексу України.

Відповідач зазначає, шо недекларуванням вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 471 МК України може бути вчинене, як умисно, так і з необережності.

Крім того, відповідно до інформації, наявної в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ, встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 неодноразово перетинав митний кордон України на вказаному автомобілі в якості водія до 28.12.2022, а саме 25.04.2021, 26.04.2021, 29.04.2023, 13.05.2023, що свідчить про те, що йому відомий порядок перетину митного кордону України, переміщення товарів через митний кордон та про наявність смуг руху «червоний» та «зелений» коридор, однак при переміщенні ним через митний кордон України валютних цінностей в еквіваленті понад 10 000 Євро, він не мав банківським документів, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках.

Відповідач вважає помилковим посилання на п. 6 Постанови від 03.06.2005 № 8 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», оскільки зазначений стосується злочину, передбаченого ст. 201 Кримінального кодексу України - «Контрабанда» та не має відношення до ч. 1 ст. 471 МК України, за якою було складено протокол.

Також не відповідає дійсності посилання скаржника на те, що розміщені на стендах митниці правила перетину митного кордону України не містили будь - якої інформації щодо вимог до переліку та змісту документів, які необхідні для декларування коштів. Оскільки згідно Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів у пункті пропуску через державний кордон України для паромного, морського та річкового вантажно-пасажирського сполучення на території товариства з обмеженою відповідальністю «Паромний комплекс Орлівка» зона прикордонно- митного контролю пункт пропуску «Орлівка» належним чином інформаційно обладнана та містить необхідний та вичерпний перелік інформації про порядок переміщення валютних цінностей через митний кордон України, а саме, зазначено, яка сума дозволена до переміщення за умови усного декларування, а також вказано, що при переміщенні валютних цінностей в еквіваленті понад 10 000 Євро, особа повинна їх письмово задекларувати.

Також, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Щодо посилання скаржника на порушення Положення № 8, відповідач зазначає, що Положення містить посилання на Митний кодекс України в редакції від 12.12.1991 № 1970-ХІІ, який втратив чинність з 01.01.2004.

Отже, зміст вищевказаного наказу жодним чином не впливає на кваліфікацію посадовими особами Одеської митниці дій громадянина України ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 471 МК України, а також на порядок здійснення провадження у вказаній справі та на законність ухвалення Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області рішення у справі № 755/5428/23 .

Крім того, статтею 508 МК України визначений порядок проведення процесуальних дій, які були дотримані позивачем.

Правові підстави щодо скасування або зміни постанови у справі про порушення митних правил № 1538/50000/22 про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, які передбачені ст. 531 МК України, відсутні.

Щодо посилання скаржника на те, що наслідки дій ОСОБА_1 не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, відповідач зазначає, враховуючи те, що Верховна Рада Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо адміністративної відповідальності громадян за порушення митних правил» від 16.02.2022 № 2058-ІХ змінила санкцію ст. 471 МК України, застосувавши штраф в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей, свідчить про наявність посиленого державного інтересу в сфері контролю за переміщенням готівки через митний кордон України, а також запобігання та виявлення фактів відмивання доходів або їх отримання незаконним шляхом.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

28.12.2022 у пункті пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці головним державним інспектором Дрига В.В. було складено протокол про порушення митних правил №1538/50000/22 стосовно громадянина ОСОБА_1 за ознаками порушення митних правил, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 471 Митного кодексу України.

Зазначений протокол свідчить, що він оформлений посадовою особою митниці в присутності позивача та містить його підпис.

Постановою в справі про порушення митних правил №1538/50000/22 від 16.03.2023 гр. України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує суму дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування , що на день вчинення правопорушення становить 210635,14грн.

Як вбачається з постанови, 28.12.2022 о 19год.14хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці в напрямку «виїзд» з України до Румунії по смузі руху «зелений коридор» прибув легковий автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код № НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна, під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який прямував з пасажиром, громадянкою України ОСОБА_5 . Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана. Оскільки водій обрав для слідування смугу спрощеного митного контролю "зелений коридор", чим своїми діями заявив, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території України.

Під час проведення спільного прикордонно митного огляду транспортного засобу марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код № НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна, особистих речей громадянина України ОСОБА_1 та громадянки України ОСОБА_5 , без ознак приховування від митного контролю та без застосування технічних засобів митного контролю було виявлено іноземну валюту в сумі 40000 (сорок тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.12.2022 становить 37616,99 Євро (тридцять сім тисяч шістсот шістнадцять Євро 99 центів), яку громадянин України ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України у білому пакеті в кишені своєї куртки. Також, було виявлено 6745 ( шість тисяч сімсот сорок п`ять) Євро, 2000 (дві тисячі) доларів США, 6400 ( шість тисяч чотириста) польських злотих, що згідно курсу НБУ станом на 28.12.2022 разом становить 9997,21 Євро (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім Євро 21 цент), які переміщувала в кишені своєї куртки громадянка України ОСОБА_5 . Митну декларацію на вивезення валюти в еквіваленті понад 10000 Євро громадянин України ОСОБА_1 не надав. Виявлені предмети переміщувались ними без ознак приховування та їх виявлення не було ускладнене у будь-який спосіб. Іноземна валюта в сумі, еквівалентній 10000 (десять тисяч) Євро, яка переміщувалась громадянином України ОСОБА_1 та дозволена до переміщення через митний кордон України без письмового декларування, а також іноземна валюта, яку переміщувала громадянка України ОСОБА_5 , а саме, 6745 ( шість тисяч сімсот сорок п`ять) Євро, 2000 (дві тисячі) доларів США, 6400 ( шість тисяч чотириста) польських злотих, що разом становить 9997,21 Євро (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім Євро 21 цент), була пропущена через митний кордон України. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст.257, 366 МК України, вчинив дії, що мають ознаки недекларування (незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей, визначених МУ України, про товари, які переміщуються громадянами через митний кордон України при проходженні каналом, позначеним символами «зелений коридор»), а саме, валютних цінностей в сумі 28800 (двадцять вісім тисяч вісімсот) доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 28.12.2022 становить 1053175,68 гривень (дин мільйон п`ятдесят три тисячі сто сімдесят п`ять гривень 68 копійок), що перевищує дозволену законодавством України суму для їх переміщення без письмового декларування.

Митну декларацію на вивезення валюти в еквіваленті понад 10000 євро громадянин України ОСОБА_1 не надав.

Вказані вище обставини зафіксовано також в вищезазначеному протоколі про порушення митних правил №1538/50000/22

Під час складання протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 надав письмові пояснення, в яких повідомив, що він прямував зі своєю дружиною на транспортному засобі «NISSAN QASHQAI» через пункт пропуску «Орлівка» на межі України. На під`їзді до шлагбауму у нього попросили документи, на підставі яких він збирається перетинати державний кордон України. Для цього ОСОБА_1 надав військовий квиток, виковок ВЛК та закордонний паспорт. Через деякий час відкрився шлагбаум і ОСОБА_1 вказали, що треба рухатися по коридору №2 за автомобілями, які вже стояли в черзі перед ним. Після заїзду на територію пункту пропуску «Орлівка» до позивача підійшов співробітник ДПСУ, який попросив його надати всі наявні документи, а саме: закордонний паспорт, військовий квиток і висновок ВЛК, та реєстраційні документи на автомобіль. Після цього до ОСОБА_1 підійшов наступний співробітник ДПСУ, якому позивач заявив про намір декларування валютних цінностей в розмірі приблизно 48000 Євро.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в супереч ст. 257, 366, 471 МК України, пункту 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №3, митна декларація оформлена не була. Докази наявні в матеріалах справи не спростовують факт відсутності документів, які підтверджують зняття позивачем готівки з власних рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10000 євро на час перетину кордону України. Суд дійшов до висновку, що позивач вчинив недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування та правомірність дій відповідача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 4 ст. 2 КпАП України питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 6 МК України митні інтереси України - це національні інтереси України, забезпечення та реалізація яких досягається шляхом здійснення митної справи; митна безпека - це стан захищеності митних інтересів України.

Згідно зі ст. 8 МК України митна справа здійснюється на основі, зокрема, принципів законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, заохочення доброчесності, відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

Статтею 186 МК України передбачено, що переміщення товарів через митний кордон України здійснюється засобами авіаційного, водного, автомобільного, залізничного, трубопровідного транспорту та лініями електропередачі, а також змішаними перевезеннями. Під змішаним (комбінованим) перевезенням розуміється міжнародне перевезення вантажів щонайменш двома різними видами транспорту відповідно до договору змішаного (комбінованого) перевезення з місця в одній країні, де вантажі переходять у відання оператора такого перевезення, до визначеного місця доставки в іншій країні.

Залежно від наявності перевізника, відправника, одержувача, а також договору на перевезення товари переміщуються у: вантажних відправленнях; супроводжуваному багажі; несупроводжуваному багажі; ручній поклажі; міжнародних поштових відправленнях; міжнародних експрес-відправленнях.

Відповідно до ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно зі ст. 366 МК України двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 МК України, переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною третьої цієї статті закону передбачено, що порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

Порядок ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України фізичними особами, юридичними особами та банками готівкової валюти і банківських металів визначено Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 3 (далі - Положення № 3).

Пунктом 6 Положення № 3 передбачено, що фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Заходи захисту, запроваджені Національним банком України (далі - Національний банк), порядок їх застосування (порядок здійснення валютних операцій в умовах запроваджених цим Положенням заходів захисту), а також порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті визначено Положенням про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5 (далі - Положення № 5).

Відповідно до п. 18 Положення № 5 фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують:

1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро;

2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

Документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках фізичними особами-резидентами з метою її вивезення, є чинними протягом 90 календарних днів із дня зняття ними готівки з власних рахунків у банках.

Пунктом 20 Положення № 5 передбачено, що його норми застосовуються з урахуванням вимог, установлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, запровадження в Україні обмежень щодо вільного транскордонного переміщення валютних цінностей на суму понад 10 000 євро без їх письмового декларування є частиною програми фінансового моніторингу та заходом валютного контролю, направленим на забезпечення економічної безпеки країни, а також запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, Митним кодексом України визначено, що порушення митних правил є правопорушення, яке вчинено як умисно так і з необережності.

Відповідно до ч. 1 ст. 471 МК України недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил.

У примітці до статті 471 МК України зазначено, що недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Матеріали справи свідчать, що позивач вчинив недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України «зелений коридор», в сумі, що перевищує, дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на положення ст. 366, 458, 371 МК, недекларуванням вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор».

Так, позивачем при переміщенні митного кордону України митна декларація оформлена не була, яка з урахуванням приписів законодавства у даному випадку є обов`язковою. При цьому, документів, які підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10000 євро, до митного контролю позивач не надав.

Згідно з положеннями ч. 1.ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1, 2 ст.76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, позивач вчинив недекларування валютних цінностей, що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування.

Доводи апелянта не спростовують факту порушення митних правил, не впливають на правомірність винесеного рішення, яке викладено у оскаржуваній постанові.

Щодо твердження скаржника на усне декларування валютних цінностей, колегія суддів зазначає, що діюче законодавство України у даному випадку вимагає письмове декларування коштів у переміщеному позивачем розмірі.

Доводи скаржника на надання суду та митному органу при перетині кордону в підтвердження походження коштів податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2021 рік, декларації про майновий стан та доходи за 2021 рік, нотаріального договору про відчуження майна, не звільняє від обов`язку надання відповідної декларації та документів в підтвердження визначених Положеннями № 3 та №5. Вказані документи свідчать про отримання позивачем доходу у національній валюти, проте не свідчать про наявність коштів на дату перетину кордону та не свідчить саме про джерело походження валютних коштів

Щодо доводів скаржника на те, що дії позивача не були спрямовані саме на умисне недекларування валютних цінностей, розміщені на стендах митниці правила перетину митного кордону, не містили будь-якої інформації щодо вимог до переліку та змісту документів, які необхідні для декларування коштів, а порушення допущені виключно через незнання митного законодавства, тому що за кордон їздить дуже рідко, колегія суддів зазначає, що вказані посилання належними та допустимими доказами не підтверджуються, наявність у даному випадку умисних дій не є визначальним складу адміністративного правопорушення визначеного МК України, а є поміж іншого складовою частиною цього правопорушення.

Крім того відповідно до інформації, наявної в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ, громадянин України ОСОБА_1 неодноразово перетинав митний кордон України на автомобілі в якості водія до 28.12.2022, а саме 25.04.2021, 26.04.2021, 29.04.2023, 13.05.2023, що свідчить про те, що позивачеві не міг бути невідомий порядок перетину митного кордону України, переміщення товарів через митний кордон та про наявність смуг руху «червоний» та «зелений» коридор.

Колегія суддів звертає увагу на те що згідно зі ст.11 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. З огляду на наведену норму права та вищезазначені норми діючого Законодавства, посилання позивача на відсутність в його діях або бездіяльності суспільної небезпеки, значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб є неприйнятними.

Таким чином, з суб`єктивної сторони правопорушення, полягає в недекларуванні валютних цінностей що переміщуються громадянами через митний кордон України, в сумі, що перевищує дозволену законодавством України для їх переміщення без письмового декларування, яке може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

Щодо посилання скаржника на роз`яснення викладені в п. 6 Постанови від 03.06.2005 № 8 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», колегія суддів зазначає, що вказані положення стосується злочину, передбаченого ст. 201 Кримінального кодексу України, а саме контрабанда. Крім того, як зазначалось у даному випадку суб`єктивна сторона правопорушення полягає в недекларуванні товарів та може бути вчинено як умисно, так і з необережності.

Щодо посилання скаржника на порушення посадовими особами Положення № 8, колегія суддів зазначає, що як вірно зазначено відповідачем Положення містить посилання на Митний кодекс України в редакції від 12.12.1991 № 1970-ХІІ, який втратив чинність з 01.01.2004. У межах своєї діяльності посадові особи відповідача повинні керуватися чинним законодавством, а саме статтею 508 МК України якою визначений порядок проведення процесуальних дій, які були дотримані відповідачем.

Стосовно доводів скаржника на порушення відповідачем приписів законодавства в частині порушення порядку розгляду справи про порушення митних правил, а саме в частині належного повідомлення про дату, та місце розгляду справи, розгляд справи без участі позивача, що позбавило можливості його реалізувати свої процесуальні права перелічені у статті 498 МК України, колегія суддів зазначає наступне.

За положенням статі 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний митний орган.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, обов`язковою умовою розгляду справи про порушення митних правил є сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, про дату, час та місце розгляду цієї справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до протоколу про порушення митних правил від 28.12.2022 розгляд справи відповідачем призначено на 02.03.2023, про що сповіщено позивача та підтверджується його підписом.

Разом з цим в цьому протоколі не визначений час розгляду справи.

23.02.2023 року позивач засобами електронного зв`язку, звернувся до відповідача з клопотанням про визначення часу розгляду справи, призначеної на 02.03.2023року та прохання надіслання інформації на його електронну адресу.

Матеріали справи містять пояснення позивача від 21.02.2023 які адресовані відповідачеві, с проханням позивача долучити ці пояснення до справи, а також надсилати всю кореспонденцію на його електронну адресу.

Крім того з пояснень позивача наданих суду, вбачається що 02.03.2023 року він перебував в м. Одеса, але до митного органу у зв`язку відсутністю часу розгляду справи не прибув.

07.03.2023 відповідач звернувся до позивача з вимогою щодо надання пояснень та документів.

09.03.2023 позивач на цю вимогу надав відповідь разом з додатками, що опосередковано свідчить про те, що позивачеві було відомо що 02.03.2023 розгляд справи не відбувся.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначене листування між сторонами відбувалось засобами електронного зв`язку та після первинно визначеної дати розгляду справи про порушення митних правил.

Матеріал справи містять лист відповідача від 28.02.2023 в якому повідомлено позивача, що розгляд відносно нього справи перенесено та відбудеться об 11 годині 00 хвилин 16.03.2023.

Матеріали справи містять докази надіслання відповідачем 01.03.2023 електронного листа про перенесення розгляду справи на 16.03.2023 на електрону скриньку позивача визначену ним у клопотанні про надіслання кореспонденції.( роздруківка надіслання електронної пошти).

Колегія суддів вважає, що позивач, як учасник, надав відповідачу електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у письмових поясненнях та клопотанні та просив відповідача про саме такий спосіб листування, що свідчить про те, що учасник справи бажав, а в даному випадку наполягав, щоб ці засоби комунікації використовувалися відповідачем під час спілкування. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, відповідач, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. . Це покладає на учасника обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

Суд звертає увагу, що, у даному випадку позивачу, у відповідності до його письмового клопотання, про що також ним не заперечувалось під час судового розгляду, направлялись відповідачем повідомлення в тому числі і про перенесення дати та часу розгляду справи на ту саму електронну адресу, з якої позивач вже отримував від відповідача інформацію і за допомогою якої надсилав на його адресу клопотання, пояснення та докази.

З огляду на обраний спосіб повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил, митний орган не повинен був здійснювати будь-які додаткові заходи для з`ясування причин неотримання відповідного повідомлення.

Отже з урахуванням зазначеного та наявних доказів щодо повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи засобами електронного зв`язку, колегія суддів вважає, що вищезазначене повідомлення яке здійсненне засобами електронного зв`язку на електрону адресу позивача є належним повідомленням.

16.03.2023 розгляд справи відбувся без участі позивача, повідомлень про перенесення розгляду справи від нього не надходило.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, колегія судді дійшла до висновку , що відповідачем в даному випадку додержано порядок розгляду справи про порушення митних правил.

Інші аргументи скаржника, наведені ним у скарзі, фактично зводяться до викладу обставин, що стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом, та не мають юридичного значення для правильності вирішення цього спору, не спростовують висновків, зроблених судом, тому не беруться судом до уваги.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі №553/2145/16-а.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 272, 286, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2023 р. у справі № 755/5428/23 - залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2023 р. у справі № 755/5428/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 17 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко