Справа № 460/1735/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2024 року м. Рівне №460/1735/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, визнати протиправним та скасувати рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні пенсії як потерпілої 3-ї категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання вчинити дії з нарахування такої пенсії з 24.01.2024; визнати протиправним рішення відповідача від 31.01.2024 №34 про відмову у призначенні пенсії за віком і скасування даного рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.01.2024 №34 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в неї є всі підстави для призначення пенсії на цих умовах.

Відповідач подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що пенсійний вік за бажанням особи може бути зменшено тільки за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто взаємозалік періодів роботи (проживання) в різних зонах небезпеки від радіологічного забруднення Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено. Враховуючи наведене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з не підтвердженням проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю.

Ухвалою суду від 26.02.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк на усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, а тому вона вважається поданою у день її первинного подання до суду.

Ухвалою суду від 11.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 * від 12.01.1993, є громадянином (громадянкою), який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення 198..рр (категорія 3).

24.01.2024 позивач звернулася із заявою та документами до територіального органу ПФУ про призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області прийнято рішення від 31.01.2024 № 34 про відмову у призначенні пенсії.

В даному рішенні зазначено зокрема наступне.

За наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж, обчислений у відповідності до вимог чинного законодавства, становить 34 роки 10 місяців 17 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- довідкою № 42 від 19.01.2024, виданої Локницькою сільською радою Вараського району Рівненської області підтверджено період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 01.07.1989 по 31.12.1991. Відомості про перейменування Зарічненського району Рівненської області у Вараський район Рівненської області заявницею не надано.

Станом на 01.01.1993 період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 2 роки 6 місяців;

- довідкою № 88 від 17.01.2024, виданої Березнівською міською радою Рівненського району Рівненської області підтверджено період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 31.05.1994 по 21.07.1994 та з 23.05.1995 по 31.12.2014.

Станом на 01.01.1993 період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не підтверджений.

Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення: відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Судом з`ясовано, та не заперечується сторонами, що страховий стаж позивача становить 34 роки 10 місяців 17 днів.

Відповідно до довідки від 19.01.2024 №42, виданої Локницькою сільською радою, ОСОБА_1 постійно була зареєстрована і проживала в с. Храпин Зарічненського району з 01.07.1989 по 31.12.1991.

Згідно з довідкою №88 від 17.01.2024, виданої Березнівською міською радою Рівненського району Рівненської області ОСОБА_1 дійсно проживала в м.Березне, Рівненської області з 31.05.1994 по 21.07.1994, з 23.05.1995 по даний час, яке до 01.01.2015 було включене в перелік радіоактивно забруднених територій внаслідок аварії на ЧАЕС (IV зона).

З 01.09.1985 по 19.06.1989 позивач навчалася в Львівському торгово-еконоомічному інституті, фактична адреса якого не відноситься до території радіоактивного забруднення 3 категорії.

Не погоджуючись з діяннями відповідача в частині не призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку згідно із ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та вважаючи протиправним рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796-XII, визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

В примітці до пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2 ст. 55 Закону №796-XII).

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 4 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 3 повні роки (з 26.04.1986 по 01.01.1993) проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.

Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, не може перевищувати 5 років.

Суд зазначає, що підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII слугував факт відсутності необхідного періоду проживання (роботи) у зоні радіологічного контролю 4 роки станом на 01.01.1993.

Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у нього права на призначення пенсії суд враховує, що згідно з п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Правова позиція Верховним Судом висловлена у постановах від 17.06.2020 по справі №572/456/17 (провадження №К/9901/22569/18, К/9901/22573/18), та від 31.07.2019 по справі №572/1173/17 (провадження №61-34544св18), щодо періоду (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення. Так, Верховний Суд сказав, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи).

Відтак, факт постійно проживання чи постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення підтверджується, в тому числі довідкою про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Так, наявними матеріали справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з досягненням 56 років звернулася 24.01.2024 до органу пенсійного фонду щодо призначення пенсії, із зниженням пенсійного віку, згідно із ст.55 Закону України №796-XII від 28.02.1991.

Відповідно до довідки від 19.01.2024 №42, виданої Локницькою сільською радою Вараського району Рівненської області, ОСОБА_1 постійно була зареєстрована і проживала в с. Храпин Зарічненського району з 01.071989 по 31.12.1991.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, с. Храпин Зарічненського (Вараського) Рівненської області відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Відтак, період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС 26.04.1986 по 01.01.1993, відповідно до цієї довідки становить 2 роки 6 місяців, що підтверджується пенсійним органом.

Зазначена довідка від 19.01.2024 №42 була долучена позивачем до заяви про призначення пенсії.

Натомість, суд додатково звертає увагу, на те, що згідно з довідкою №88 від 17.01.2024, виданої Березнівською міською радою Рівненського району Рівненської області ОСОБА_1 дійсно проживала в м.Березне з 31.05.1994 по 21.07.1994 та з 23.05.1995 по 31.12.2014, яке до 01.01.2015 було включене в перелік радіоактивно забруднених територій внаслідок аварії на ЧАЕС (IV зона).

Станом на 01.01.1993 період проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не підтверджений.

Таким чином, суд констатує, що наявні в матеріалах справи довідки містять розбіжності не тільки щодо факту проживання, а й щодо реєстрації позивача у різних зонах небезпеки від радіоактивного забруднення.

Іншого сторонами не представлено, та судом не здобуто.

Отже, час проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії до 1 січня 1993 року є недостатнім для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до абз. 5 п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цим Законом чітко зазначена умова, що особа за станом на 1 січня 1993 року має прожити або відпрацювати у цій зоні не менше 3 років.

Судом не заперечується твердження позивача, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує особливий статус. Більше того, вказаним Законом №796-ХІІ підтверджується, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Однак, користування пільгами визначеними Законом та наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниження віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи відсутність інших належних та допустимих доказів на підтвердження періоду постійного проживання (роботи) позивача на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі рішень судів, довідок органів місцевого самоврядування (підприємств, установ, організацій) немає підстав для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону, як того вимагає Порядок.

Підсумовуючи наведене, суд наголошує, що наявні документи не підтверджують обов`язкової умови для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, згідно із ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме робота або проживання особи у зоні не менше 4 років.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відсутність підстав визнати протиправною відмову у призначенні позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дати звернення.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34,м. Полтава,Полтавська обл.,36000. ЄДРПОУ/РНОКПП 13967927)

Повний текст рішення складений 19.04.2024.

Суддя Олег ГРЕСЬКО