Справа № 191/3470/23
Суддя: Прижигалінська Т. В.
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/3470/23
Провадження № 2-а/191/19/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прижигалінської Т.В.,

за участю секретаря Силкіної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05.07.2023 року, ним було отримано лист про Виклик держаним виконавцем за вих. № 19681 від 18.06.2023 року, з якого він дізнався, що відносно нього Старшим державним виконавцем Синельниківського ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бігмою Ганною Олександрівною відкрито виконавче провадження № ВП72027779 від 15.06.2023 року з примусового виконання Постанови АА № 00005352 від 17.02.2023 року по стягненню з нього штрафу в розмірі 68000,00 грн. та Постанови серії АА № 00005367 від 17.02.2023 року, про стягнення з нього 34000,00 грн. на підставі ч.2 ст. 308 КУпАП. Таким чином, йому стало відомо, що відносно нього відкрито виконавче провадження лише 05.07.2023 року.

26.06.2023 року, під час особистого прийому у вищевказаного державного виконавця йому була надана можливість ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, по результатам якого йому стало відомо, що 17.02.2023 року, відносно нього старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком Владиславом Олеговичем (далі - Третя особа), було винесено Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване у автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00005352, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративний штраф в розмірі 34000.00 грн.

Виходячи з даної постанови, Третьою особою установлено, що 17.01.2023 року о 13 год. 12 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 12.340, д.н.з НОМЕР_1 , та установлено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси ТЗ на 26% (4,68 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одну вісь ТЗ на 21,252 % (2.444 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на одну вісь 11,5 тон.

Крім цього, цього ж дня, тобто 17.02.2023 року, відносно нього, старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком Владиславом Олеговичем (Третя особа), було винесено іншу Постанову по справі

про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване у автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА № 00005367, притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративний штраф в розмірі 17000,00 грн.. Виходячи з даної постанови, Третьою особою установлено, що 18.01.2023 року, о 9 год. 05 хв., за адресою М-30, км 996+491, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 12.340 д.н.з. НОМЕР_1 , та установлено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси ТЗ на 15,75% (2,835 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одну вісь ТЗ на 9,2 % (1,058 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на одну вісь 11,5 тон.

Додатково позивач зазначив, що він не заперечує перед судом того факту, що транспортний засіб VOLVO FH 12.340 д.н.з. НОМЕР_1 належить йому на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 3245. Будь-яких пояснень, відносно факту вчинення ним, начебто, вищевказаного правопорушення, у нього не відбирались, а розгляд справи про адміністративне правопорушення, було здійснене без його участі. Копію оскаржуваної постанови також не отримував. Вважає, що Постанови серії АА № 00005352 та 00005367 від 17.02.2023 року, є незаконними, прийнятими з порушенням норм чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню.

Так, він являється старшим сержантом та перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , з 13.05.2022 року по теперішній час. Вказаний транспортний засіб використовувався ним по даний час, виключно з метою забезпечення перевезення майна, речей та інших предметів, що належить його підрозділу, в якому він проходить військову службу, та необхідні для виконання бойових завдань, по захисту нашої держави, її суверенітету та територіальної цілісності від збройної агресії проти рф. Не заперечує того факту, що з 17.01.2023 року по 18.01.2023 року, керував вищевказаним транспортним засобом, однак використовував його у службових цілях з метою виконання завдань, що визначені у бойовому розпорядженні командування його підрозділу для перевезення майна та озброєння, яке обліковується в 2 стрілецькому батальйоні в/ч НОМЕР_3 . Оскільки прийняття оскаржуваної постанови було здійснене за його відсутності, він був позбавлений можливості надати уповноваженій особі, письмові докази та пояснення, по суті правопорушення, які б підтверджували факт використання його автомобіля в службових цілях за рішенням його командування, з метою забезпечення обороноздатності держави, що виключає в даному випадку відповідальність за порушення вимог п. 22.5 ПДР.

Наведені вище доводи вказують на те, що оскаржувані постанови про накладення на нього адміністративних стягнень є необґрунтованими та не відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому підлягають скасуванню в судовому порядку. Також зазначив, що жодних листів від відповідача, він не отримував, та від їх отримання не відмовлявся. Порушення вимог «Інструкції з оформлення уповноваженими посадовим особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі» порушують його право на своєчасний захисту своїх законних прав та інтересів у суді, інших прав та інтересів, що гарантовані Конституцією України та іншими законами України, оскільки, наприклад, порушення відповідачем вимог, щодо надсилання йому копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у встановлені строки, мало наслідком пропущення ним з об`єктивних причин строків, визначених ст.300 КУпАП.

У зв`язку з цим, позивач просить визнати незаконною та скасувати Постанову АА № 00005352 від 17.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП; Визнати незаконною та скасувати Постанову АА № 00005367 від 17.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУаП; Судові витрати розподілити відповідно до вимог діючого законодавства України. Провадження по справі закрити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала раніше поданий відзив на позовну заяву, згідно якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки постанови, що оскаржують ся позивачем за своїм змістом повністю відповідають вимогам вищезазначених нормативно правових актів та містять необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП. Дії відповідача під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам ст.19 Конституції України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його захисника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони :

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Відповідно потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Серії АА №00005352 від 17.02.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн. З фабули постанови вбачається, що « 17.01.2023 року о 13 год. 12 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 12.340, д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 26% (4,68 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одну вісь транспортного засобу на 21,252 % (2.444 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на одну вісь 11,5 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП».

Постановою Серії АА №00005367 від 17.02.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. З фабули даної постанови вбачається, що « 18.01.2023 року о 09 год. 05 хв. за адресою М-30, км. 996+491, Дніпропетровська область, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано транспортний засіб VOLVO FH 12.340, д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як відповідальна особа, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 15.75% (2.835 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одну вісь транспортного засобу на 9,2 % (1,058 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на одну вісь 11,5 тон, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП».

Частиною 2 ст.132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Крім того, п.22.5 ПДР України визначені розміри габаритів, параметри яких не повинні перевищувати при русі транспортних засобів. Абзацом 7 п.22.5 ПДР України передбачено, що у період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення, а також вимоги підпунктів "б" та "в" абзацу першого цього пункту не поширюються на транспортні засоби спеціалізованого та/або спеціального призначення, які виконують функції ремонту залізничних колій (комплекси зварювальні мобільні марки КСМ-005).

Відповідно довідки №14852 від 21.07.2023 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 , старший сержант ОСОБА_1 з 15.01.2023 року по 19.01.2023 року використовував транспортний засіб VOLVO FH 12.340, д.н.з НОМЕР_1 в службових цілях для перевезення майна та озброєння, яке обліковується в 2 стрілецькому батальоні військової частини НОМЕР_3 для потреб ЗСУ з метою забезпечення обороноздатності держави.

Крім того, згідно копії Витягу із бойового розпорядження командира 2 стрілецького батальону В/Ч НОМЕР_3 №2 КСП-……14.01.2023 року завданням підрозділам 5СР, 6СР, ВМТЗ наказано здійснити висування за маршрутом (Стребухів, Гоголів, Підлісся, Красилівка, Калита) та до 11:00 15.01.2023 року зосередитись в районі станції Бровари, де очікувати завантаження на залізничний транспорт та убути в район виконання бойових завдань. До особового складу та техніки, яка здійснює марш своїм ходом здійснити марш за маршрутом : район відновлення боєздатності, Бровари, Бориспіль, Яготин, Пирятін, Лубни, Полтава, Карлівка, Красноград, Новомосковськ, Павлоград, Покровськ..

Таким чином, фіксація факту про перевищення загальної маси транспортних засобів за матеріалами створеними системою за допомогою технічних засобів, відбулася під час дії воєнного стану. Транспортний засіб, що зафіксований в цій постанові марки «VOLVO FH 12.340», д.н.з НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, що звільняє позивача від адміністративної відповідальності за виявлене порушення.

Вирішуючи питання щодо підстав для звільнення позивача від відповідальності та відповідності досліджених доказів рішенням військового командування суд виходить з приписів частини першої статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до яких військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

У свою чергу, згідно пп.7 п.4 розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу з використанням системи уповноважена посадова особа з`ясовує наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному,повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1217 від 28.10.2022 року внесено зміни до п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме доповнено його абзацом такого змісту: «У період воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування вимоги абзаців першого та другого цього пункту не поширюються на транспортні засоби, які здійснюють перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення». Дані зміни набрали чинності 02.11.2022 року.

Таким чином, відповідальність суб`єкта, який у період воєнного стану в Україні здійснював перевезення вантажів з метою їх використання для забезпечення обороноздатності держави за рішенням військового командування, в інтересах якого здійснюється таке перевезення виключена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1217 від 28.10.2022 року.

Зі змісту долученої позивачем довідки вбачається, що таке перевезення ОСОБА_1 здійснювалося на підставі бойового розпорядження командира військової частини, тому в розумінні статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та постанови Кабінету Міністрів України № 1217 від 28 жовтня 2022 року відповідає ознакам рішення військового командування.

Однак, відповідач при прийнятті спірних постанов не з`ясовував наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, а також те, що перевезення вантажу здійснювалось в інтересах військової частини та для виконання бойового розпорядження, тому ОСОБА_1 звільняється від відповідальності за перевищення вагових лімітів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху та не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Крім того, ч.1 ст.139 КАС України передбачено, щ о при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем при зверненні до суду з даною позовною завою було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 ( судовий збір за подання позову до суду), та 805,20 грн. ( за заяву про забезпечення позову), що в загальній сумі складає 1878,80 грн., тому суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1878,80 грн..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.19,62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 76, 77, 90, 134,139,241-246, 293, 295 КАС України, ст.ст.9, ч.2 ст.132-1, 247, 252, 280 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати постанови Серії АА №00005352 від 17.02.2023 року, Серії АА №00005367 від 17.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті ( ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_4 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1878 ( одна тисяча вісімсот сімдесят вісім) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 15 квітня 2024 року.

Суддя Т. В. Прижигалінська