Справа № 620/2343/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року Чернігів Справа № 620/2343/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення позивача за пп.''г'' п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, а саме наявністю у дружини ІІ групи інвалідності та зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо звільнення позивача зі служби за пп.''г'' п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, а саме наявністю у дружини ІІ групи інвалідності.

Позов мотивовано тим, що його дружині встановлено ІІ групу інвалідності, що дає право на звільнення зі служби.

Суд ухвалою від 20.02.2024 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановив відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем у встановлений судом строк подано відзив на позов, в якому останній проти позову категорично заперечує та вказує, що позивач переслідував корисливий мотив, укладаючи шлюб з громадянкою ОСОБА_2 , без наміру створювати сім`ю та набуття прав та обов`язків подружжя, без мети створення повноцінної сім`ї в розумінні сімейного законодавства, а виключно, як бажання набути право для звільнення з військової служби. Вважає укладений шлюб фіктивним та зазначає, що в діях позивача вбачаються ознаки кримінального правопорушення за ч.4 ст.409 Кримінального кодексу України (ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби, підроблення документів чи іншого обману, вчиненого в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці).

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій він вважає висновки, зазначені у відзиві відповідачем, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству України та документально не підтвердженими. Крім наведеного, зазначає, що за відсутності об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 409 Кримінального Кодексу України, суд, відповідно до частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України не має підстав постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а також є підставою для відмови у задовільнені вимоги.

Також просить викликати дружину позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якості свідка.

За приписами ст.92 КАС України у заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення встановлені ст.167 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що заява про виклик свідка подається з урахуванням вимог ст.167 КАС України та обов`язково має містити ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи свідка та обставини, які він може підтвердити.

Таким чином, подана у відзиві на позов заява про виклик свідка без зазначення місця проживання (перебування) або місця роботи свідка та обставин, які він може підтвердити не може бути прийнята судом до уваги.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2022 №156 молодший лейтенант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка має інвалідність II групи, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 12ААГ №071959, зареєстрував шлюб 02.01.2024.

11.01.2024 позивач подав рапорт про звільнення із військової служби за пп.''г'' п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до якого додав нотаріально посвідчену копію довідки до акта огляду МСЕК про встановлення групи інвалідності дружині, нотаріально посвідчену копію свідоцтва про одруження, нотаріально посвідчену копію паспорта громадянки України, нотаріально посвідчену копію витягу з реєстру територіальної громади.

За результатами розгляду рапорту позивача від 11.01.2024, шляхом проставлення відповідної резолюції на ньому, відмовлено у звільненні зі служби через фіктивність шлюбу.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

У свою чергу, статтею 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) визначені підстави для звільнення з військової служби. Зокрема, підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Предметом цього позову є відмова військової частини, у якій проходить службу позивач, щодо звільнення його за підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Системний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються за сімейними обставинами (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу) за таких підстав:

1) в разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю, незалежно від групи інвалідності. При цьому вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від наявності певної групи інвалідності, а передбачає таку можливість в силу того, що один із подружжя є особою з інвалідністю, без конкретизації якої саме групи є інвалідність;

2) та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи факт укладення позивачем шлюбу з громадянкою ОСОБА_2 , яка має інвалідність II групи, що в свою чергу дає підстави позивачу для звільнення зі служби за пп.''г'' п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Відмовляючи позивачу у звільненні зі служби, відповідач посилається на фіктивність укладеного шлюбу.

Суд зазначає, що відповідно до ст.39 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 № 2947-III, недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Недійсним є шлюб, зареєстрований між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою. Недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною. За заявою заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану анулює актовий запис про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті. Якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу.

Також, статтею 40 цього Кодексу передбачено випадки, за яких шлюб визнається недійним за рішенням суду.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що доказів наявності зазначених у ст.39 Сімейного кодексу України обставин, які б очевидно свідчили про недійсність укладеного шлюбу або відповідного рішення суду відповідачем не надано.

Суд також звертає увагу відповідача, що визнання шлюбу недійсним здійснюється у порядку позовного провадження за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України, а тому адміністративний суд, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, позбавлений можливості встановлювати обставини, встановлення яких належить до компетенції судів загальної юрисдикції.

Такі повноваження відсутні і у відповідача, з огляду на що, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо звільнення позивача зі служби, оскільки позивачем були дотримані всі вимоги, передбачені законодавством для звільнення зі служби та надані відповідні докази, в підтвердження обставин наявності підстав для звільнення зі служби.

Суд зазначає, що реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

В той же час, оскільки у відповідача відсутні повноваження на встановлення фіктивності укладеного шлюбу і такі твердження є припущеннями, оскільки не базуються на доказах, у спірних правовідносинах відповідачу надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним, а саме щодо наявності чи відсутності підстав, передбачених пп.''г'' п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для звільнення позивача зі служби.

Таким чином, у випадку визнання відмови протиправною, свобода розсуду відповідача звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про звільнення позивача зі служби.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, оскільки його дружина є особою з інвалідністю ІІ групи.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1073,60 грн необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 зі служби за пп.''г'' п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, а саме наявністю у дружини ІІ групи інвалідності.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби за пп.''г'' п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю, а саме наявністю у дружини ІІ групи інвалідності.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення суду складено 17.04.2024.

Суддя Л.О. Житняк