Справа № 420/29839/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 р. Категорія 102020000м. ОдесаСправа № 420/29839/23
Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що 19.10.2023 року він звернувся до виконавчого комітету Таїровської селищної ради із запитом на публічну інформацію. У вказаному зверненні позивач просив надати відомості щодо вільних (не зайнятих) земельних ділянок державної або комунальної власності, які знаходяться в межах відання Таїровської селищної ради на території смт. Таїрове (не більше 0,15 гектара), с. Сухий Лиман (не більше 0,25 гектара) та призначені для будівництва і обслуговування жилого будинку. За наслідком розгляду запиту позивача органом місцевого самоврядування надано відповідь від 25.10.2023 №Щ-55, у якій зазначено, що в даний момент Таїровською селищною радою проводяться роботи по виготовленню генеральних планів населених пунктів громади. Продовжуються роботи по інвентаризації земель комунальної власності. Планується розробка комплексного плану просторового розвитку території (КППР) громади. У зв`язку з тим, що вищезазначені роботи не завершені, надання інформації щодо земель комунальної власності, не наданих у користування (в межах смт. Таїрове, сіл Сухий Лиман, Балка та Лиманка), вбачається можливим після їх виконання. Позивач вважає протиправною відмову органу місцевого самоврядування в наданні публічної інформації.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області щодо відмови, викладеної в листі від 25.10.2023 №Щ-55, у наданні ОСОБА_1 запитуваної публічної інформації. Зобов`язано Виконавчий комітет Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області надати ОСОБА_1 відомості щодо вільних (не зайнятих) земельних ділянок державної або комунальної власності, які знаходяться в межах відання Таїровської селищної ради на території смт. Таїрове (не більше 0,15 гектара), с. Сухий Лиман (не більше 0,25 гектара) та призначені для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Виконавчий комітет Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що позивач, в даній справі, оскаржує дії саме Виконавчого комітету Таїровської селищної ради щодо відмови, викладеної в листі від 25.10.2023р. №Щ-55, у надані запитуваної інформації та просить зобов`язати саме Виконавчий комітет Таїровської селищної ради надати запитувану інформацію. Однак, відповідь на поданий позивачем запит була надана Таїровською селищною радою за підписом Таїровського селищного голови. Отже, позовна заява подана до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, однак, це не було враховано судом при винесенні оскаржуваного рішення.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що 19.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Таїровської селищної ради із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати відомості щодо вільних (не зайнятих) земельних ділянок державної або комунальної власності, які знаходяться в межах відання Таїровської селищної ради на території смт. Таїрове (не більше 0,15 гектара), с. Сухий Лиман (не більше 0,25 гектара) та призначені для будівництва і обслуговування жилого будинку (а.с. 6).

25.10.2023 року листом Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області надала позивачу відповідь на його запит від 19.10.2023 року, в якому, зазначила, зокрема, що в даний момент Таїровською селищною радою проводяться роботи по виготовленню генеральних планів населених пунктів громади. Продовжуються роботи по інвентаризації земель комунальної власності. Планується розробка комплексного плану просторового розвитку території (КППР) громади. У зв`язку з тим, що вищезазначені роботи не завершені, надання інформації щодо земель комунальної власності, не наданих у користування (в межах смт. Таїрове, сіл Сухий Лиман, Балка та Лиманка), вбачається можливим після їх виконання (а.с. 7).

Не погоджуючись з такою відповіддю на запит про надання публічної інформації, якою по суті позивачу відмовлено у її наданні, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що виконавчий комітет Таїровської селищної ради зобов`язаний володіти запитуваною публічною інформацією про перелік вільних земельних ділянок комунальної власності. Отже, з огляду на наявність у виконавчого комітету Таїровської селищної ради обов`язку володіти запитуваною інформацією, відмова органу місцевого самоврядування з надання такої інформації є протиправною.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду не погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, виходячи з принципів змагальності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд визначає, які обставини входять до предмета доказування, які докази подані або мають бути подані тим чи іншим учасником справи, вживає заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, та надає оцінку зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності.

Водночас принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.

Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Окрім того, зазначений принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Верховний Суду неодноразово наголошував на тому, що суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, зокрема у постановах від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 30 жовтня 2019 року у справі № 390/131/18, від 1 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18 тощо.

Вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач, вказавши у заяві одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок із попередньою та випливає із фактичної спірної ситуації, викладеної у позовній заяві. Наприклад, позивач просить визнати протиправними дії, бездіяльність суб`єкта владних повноважень, однак не просить суд зобов`язати його вчинити певні дії чи прийняти рішення; просить визнати протиправним акт індивідуальної дії, однак не просить суд про його скасування тощо.

Отже, суд вправі за своєю ініціативою з метою необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів фізичних і юридичних осіб вийти за межі заявлених позивачем вимог, однак відповідно до імперативних вимог процесуального законодавства.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 804/1457/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 802/295/17-а, від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а тощо.

Таким чином, принцип диспозитивності передбачає розгляд судом справи в межах позовних вимог і підстав позову, визначених особою, яка звернулася за захистом до суду. Вихід суду за межі позовних вимог процесуальний закон допускає як виняток у разі, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, і таких відхід обґрунтований судом у судовому рішенні.

Положення статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. У такому випадку суд з метою забезпечення захисту порушеного (оспорюваного, невизнаного) права особи повинен замінити неналежного відповідача належним або залучити до участі у справі співвідповідача, однак на це потрібна згода позивача. При цьому, заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі № 620/4205/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 640/10399/20 та від 17 травня 2023 року у справі № 640/17939/20.

У своїй позовній заяві позивач просив суд:

- визнати протиправними дії виконавчого комітету Таїровської селищної ради щодо відмови, викладеної в листі від 25.10.2023 №Щ-55, у наданні запитуваної публічної інформації;

- зобов`язати виконавчий комітет Таїровської селищної ради надати відомості щодо вільних (не зайнятих) земельних ділянок державної або комунальної власності, які знаходяться в межах відання Таїровської селищної ради на території смт. Таїрове (не більше 0,15 гектара), с. Сухий Лиман (не більше 0,25 гектара) та призначені для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Тобто, спірними є дії виконавчого комітету Таїровської селищної ради щодо відмови, викладеної в листі від 25.10.2023 №Щ-55, у наданні запитуваної публічної інформації.

Разом з тим, 25.10.2023 року листом Таїровська селищна рада Одеського району Одеської області надала позивачу відповідь на його запит від 19.10.2023 року, а не виконавчий комітет Таїровської селищної ради, яке є відповідачем у цій справі.

Суд першої інстанції першої інстанції вирішуючи спір пред`явлений до виконавчого комітету Таїровської селищної ради, не з`ясував, хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження позбавлений можливості в межах наданих КАС України процесуальних повноважень залучити співвідповідача до участі у справі, встановивши наявність на це підстав.

Так само, з урахуванням положень ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення поршень норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Отже, порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до незалучення одного з належних відповідачів у справі, а саме Таїровську селищну раду Одеського району Одеської області, якою надано відповідь листом від 25.10.2023 року, а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити допущене порушення.

Жодних доказів того, що суд запропонував позивачу здійснити заміну відповідача матеріали справи не містять.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зважаючи на допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, які унеможливлюють вирішення даного спору по суті, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, а позов - залишенню без задоволення з наведених вище підстав.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішенням було порушено норми процесуального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року по справі № 420/29839/23, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький