Справа № 520/17030/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 р.Справа № 520/17030/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 20.11.23 у справі № 520/17030/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "АПК Хлібопродукт") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом також відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просило:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2023, вираженої в рішеннях, викладених у листах від 13.04.2023 за № 18973/6/20-40-04-08-09, від 20.03.2023 за № 12086/6/20-40-04-08-09; та у формі листа від 10.04.2023 за № 18381/6/20-40-04-08-09, яким уточнюючим податковим деклараціям єдиного податку четвертої групи за 2023 рік від 14.03.2023 за реєстраційними номерами та присвоєно статус «не визнано, як податкова звітність»;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області внести до реєстру платників єдиного податку відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт", як платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік з 01.01.2023, та видати довідку про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2023 на 2023 рік.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ "АПК Хлібопродукт" оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, без урахування всіх обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи та вказує, що не дивлячись на те, що 20.02.2023 позивачем фактично подана податкова декларація «загальна», яка містила в собі зведені відомості щодо земельних ділянок у трьох територіальних громадах (Куньєвська, Ізюмська, Оскільська), яка тільки в графі «Тип декларації» містила опечатку галочку напроти «звітна» замість напроти «загальна», а також, не дивлячись на те, що позивач 14.03.2023 подав декларацію з галочкою «загальна» уточнена, суд першої інстанції дійшов висновку про неподання позивачем загальної податкової декларації і окремо зазначив, що питання уточнення законодавчо віднесено до змісту декларації та не віднесено до зміни її типу чи форми шляхом її уточнення, що є підтриманням формального підходу податкового органу. Просить урахувати, що рішення відповідача, викладені у формі листів № 12086/6/20-40-04-08-09 від 20.03.2023, № 18973/6/20-40-04-08-09 від 13.04.2023, не можуть вважатися рішеннями про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи, що винесене відповідно до вимог пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, оскільки не містить належного правового та нормативного обґрунтування, а формулювання відповідачем обставин правопорушення у вигляді «не підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік» не слугує законною підставою для позбавлення платника цього статусу. Водночас указує, що приймаючи 10 квітня 2023 року рішення, яким не визнано подану уточнюючу звітність платника єдиного податку четвертої групи, податковий орган спирався на обставини виключення суб`єкта господарювання з реєстру платників єдиного податку та не взяв до уваги, що подана 14.03.2023 ТОВ «АПК Хлібопродукт» звітність (уточнюючі податкові декларації платника єдиного податку 4 групи) будь-яких недоліків, що полягають у відсутності та/або недостовірності реквізитів податкової звітності, податковий орган за наслідками обробки цієї звітності не встановив, що підтверджується квитанціями 2 про прийняття податкової звітності без зауважень.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача просив здійснювати розгляд справи за його відсутністю.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що доводи апеляційної скарги не є обґрунтуванням незаконності оскаржуваного судового рішення. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач не подавав до контролюючого органу "Загальну" декларацію, що подається до 20.02.2023, а 14.03.2023 подав уточнюючу "Загальну", хоча відсутня первинна декларація, яку необхідно уточнювати. Окрім того, позивач посилається на те, що він подавав звітні декларації, але "звітна" та "загальна" не тотожні поняття. У зв`язку з тим, що позивач надавав до контролюючого органу перекручені дані в деклараціях, зміст яких не відповідав формі на його думку, податковий орган не міг за позивача визначити показники "загальної" декларації, а тому дії відповідача є правомірними. Відповідач уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" (ідентифікаційний код 34136340, місцезнаходження: Харківська область, Ізюмський район, село Липчанівка, вулиця, Миру, будинок 1) зареєстровано в якості юридичної особи 06.11.2006 та здійснює господарську діяльність, пов`язану з вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний вид діяльності КВЕД 01.11), що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ТОВ "АПК Хлібопродукт" з 2016 року набуло статусу платника єдиного податку IV групи.

З метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи ТОВ "АПК Хлібопродукт" відповідно до вимог п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України подано Звітні податкові декларації платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік від 20.02.2023 за № , № , № та звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2022 рік № від 20.02.2023.

У подальшому ТОВ "АПК Хлібопродукт" 20.02.2023 подано Звітні податкові декларації платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік від 20.02.2023 за № , № , нові Звітні податкові декларації платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік від 20.02.2023 за № , № та новий Звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2022 рік за № від 20.02.2023, у зв`язку з чим податкова звітність, надана 20.02.2023 за № , № , № , № набула статус "Історія подання".

Суд констатує, що ТОВ "АПК Хлібопродукт" податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік за типом документа "Загальна" до контролюючого органу за своїм місцем знаходження (місцем перебування на податковому обліку) не подано, окреслене не заперечується правовою позицією позивача та підтверджується матеріалами справи.

З боку податкового органу ТОВ "АПК Хлібопродукт" засобами поштового зв`язку направлено лист № 12086/6/20-40-04-08-09 від 20.03.2023 щодо непідтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік, який повернуто податковому органу у зв`язку з відмовою в отриманні платником податків (довідка про причини повернення - "адресат відмовився").

Листом № 12086/6/20-40-04-08-09 від 20.03.2023 податковий орган інформував позивача, що звітні податкові декларації платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік: від 20.02.2023 за № , № , нові звітні податкові декларації платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік: від 20.02.2023 за № , № та новий звітний розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2022 рік № від 20.02.2023, за результатом камеральної перевірки податкової звітності 20.03.2023 присвоєно статус "історія подання" і така звітність вважається неподаною.

ТОВ "АПК Хлібопродукт" 14.03.2022 подано уточнюючу звітну податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік за № від 14.03.2023, уточнюючу загальну податкову декларації платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік за № від 2023 та уточнюючий розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2022 рік - № від 14.03.2023.

Контролюючий орган листом № 18381/6/20-40-04-08-09 від 10.04.2023 повідомив позивача, що у зв`язку з тим, що ТОВ "АПК Хлібопродукт" з 01.01.2023 не є платником єдиного податку 4 групи, уточнюючу податкову звітність від 14.03.2023 не визнано як податкову звітність та присвоєно статус "історія подання".

ТОВ "АПК Хлібопродукт" листом № 10/04-01 від 10.04.2023 (вх. ГУ ДПС № 25849/6/ЕКПП/54 від 10.04.2023) звернулось до ГУ ДПС щодо надання Довідки про надання/підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік.

Податковий орган листом № 18973/6/20-40-04-08-09 від 13.04.2023 повідомив позивача, що у зв`язку з недотриманням вимог п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України ТОВ "АПК Хлібопродукт" не підтверджено статус платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік.

ТОВ "АПК Хлібопродукт" подано скаргу до ДПС України від 01.05.2023, № 12021/6 на рішення ГУ ДПС у Харківській області у формі листа від 13.04.2023 за № 18973/6/20-40-04-08-09, яким не підтверджено статус платника єдиного податку 4 групи.

За наслідками розгляду скарги ДПС України винесено рішення від 21.06.2023 за № 16253/6/99-00-06-02-03-06, яким скаргу позивача залишено без задоволення.

ТОВ "АПК Хлібопродукт" вдруге звернулось до ДПС України зі скаргою від 02.05.2023 за № 12400/6 на рішення ГУ ДПС у Харківській області, викладене у формі листа від 10.04.2023 за № 18381/6/20-40-04-08-09, яким уточнюючим податковим деклараціям платника єдиного податку 4 групи за 2023 рік від 14.03.2023 за реєстраційними номерами № та № присвоєно статус "не визнано, як податкова звітність".

За результатами розгляду скарги ДПС України винесено рішення від 21.06.2023 за № 16170/6/99-00-06-01-04-06, яким скаргу ТОВ "АПК Хлібопродукт" залишено без задоволення.

Не погодившись із указаними рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що платником податків не дотримано порядку щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи, визначеного приписами п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України, та подано контролюючому органу за місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку) неповний пакет документів, зокрема не подано загальну податкову декларацію з податку на 2023 рік щодо всіх земельних ділянок, рішення щодо скасування статусу платника єдиного податку 4 групи прийняте податковим органом з дотриманням порядку та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Разом з цим суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у частині позовних вимог щодо підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи та зазначив, що інша частина позовних вимог є похідною, а тому також не підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року, № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені главою І "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" р. XIV "Спеціальні податкові режими" ПК України.

Відповідно до приписів пунктів 291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, установленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пп. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: четверта група - сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Положеннями пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 ПК України визначено, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Отже, до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

За приписами пп. 295.9.1 п.295.9 ст. 295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 299.1, 299.2 ст. 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Згідно з п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

З аналізу вказаних норм слід дійти висновку про те, що Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункт 299.10 статті 299) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункт 291.5 статті 291).

В той же час приписами п. 291.5-1 ст. 291 ПК України встановлено випадки (умови), за яких суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, тоді як порядок анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульовано положеннями статті 299 ПК України.

Так, положеннями п.п. 291.5-1.3 п. 291.5-1, ст. 291 ПК України передбачено, що не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставини непереборної сили (форс - мажорних обставин).

В той же час згідно з п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Отже нормами Податкового кодексу України закріплені вичерпні підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, які не тотожні підставам, за яких суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи. Законодавством чітко розмежовано поняття переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Відповідно до абзацу другого п. 299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

З аналізу змісту наведених норм (п. 299.10 та абзац 2 пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України) вбачається, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

Отже, способом реалізації владних управлінських функцій за наявності встановлення обставин, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Згідно з пп. 299.2 ст. 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до абз. 2 пп. 76.1. ст. 76 ПК України вся податкова звітність суцільним порядком підлягає камеральній перевірці.

Згідно з приписами п. 76.3. ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Пунктом 86.2. ст. 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За матеріалами справи позивачем податкову звітність подано до контролюючого органу за 2022 рік та за 2023 рік, що відповідачем не спростовано.

Проте платником податків не дотримано порядку щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи відповідно до приписів п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України та подано контролюючому органу за місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку) неповний пакет документів, зокрема, не подано загальну податкову декларацію з податку на 2023 рік.

Так, 20.02.2023 позивачем подана податкова декларація, яка містила в собі зведені відомості щодо земельних ділянок у трьох територіальних громадах (Куньєвська, Ізюмська, Оскільська), але в графі «Тип декларації» містила позначку «звітна» замість «загальна», що позивачем не заперечується.

Посилання позивача на необхідність врахування того, що зазначене є технічною помилкою (опискою) і у подальшому, 14.03.2023, платником податків подано декларацію з галочкою «загальна» уточнена, колегія суддів відхиляє, оскільки погоджується з судом першої інстанції, що питання уточнення законодавчо віднесено до змісту декларації та не віднесено до зміни її типу чи форми шляхом її уточнення.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не прийняв податкову звітність позивача, що подавалась з метою підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік, за результатами камеральної перевірки здійснив письмову відмову у її прийняті шляхом присвоєння такій звітності статусу «історія подання» та у подальшому листами № 12086/6/20-40-04-08-09 від 20.03.2023, № 18381/6/20-40-04-08-09 від 10.04.2023.

Щодо посилання позивача на те, що рішення відповідача, викладені у формі листів № 12086/6/20-40-04-08-09 від 20.03.2023, № 18973/6/20-40-04-08-09 від 13.04.2023, не можуть вважатися рішенням про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи, що прийняте відповідно до вимог пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, оскільки не містить належного правового та нормативного обґрунтування, слід зазначити таке.

Так, лист № 12086/6/20-40-04-08-09 від 20.03.2023 містить посилання на недотримання позивачем приписів п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України із зазначенням підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи «ТОВ «АПК Хлібопродукт» не підтверджено статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік».

Лист № 18973/6/20-40-04-08-09 від 13.04.2023 не є рішенням про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи та містить повідомлення про те, що «ТОВ «АПК Хлібопродукт» з 01.01.2023 не є платником єдиного податку четвертої групи, про що позивача повідомлено листом № 12086/6/20-40-04-08-09 від 20.03.2023, у зв`язку з чим уточнюючу податкову звітності від 14.03.2023 не визнано як податкову звітність та присвоєно статус "історія подання".

Встановлення певної форми рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку норми ПК України не передбачають.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи прийняте з дотриманням порядку і у спосіб, що визначені чинним законодавством, дії податкового органу щодо непідтвердження позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2023 році та невизнання уточнюючих податкових декларацій ТОВ «АПК Хлібопродукт» у якості податкової звітності є обґрунтованими та правомірними, з огляду на що позовні вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в зобов`язальній частині також не підлягають задоволенню як похідні, про що правильно зауважено судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Усі доводи та їх обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд апеляційної інстанції також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та правильно вирішив справу, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 у справі № 520/17030/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 18.04.2024 року