Справа № 500/1957/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа № 500/1957/24

19 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Баб`юк П.М., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, в якій позивач просила:

визнати протиправними дії Тернопільської міської ради щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 19.07.2023 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення відведення земельної ділянки площею до 0,0178 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Тернопільську міську раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 19.07.2023 щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення відведення земельної ділянки площею до 0,0178 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , прийнявши відповідне рішення.

Після одержання позовної заяви суддя з`ясовував, що лист Тернопільської міської ради, з якого позивачці стало відомо про те, що її звернення щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення відведення земельної ділянки площею до 0,0178 га для обслуговування нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 розглянуто, і в результаті опрацювання долучених до проекту документів, на даний час немає підстав для його задоволення, нею отримано 07.08.2023.

Натомість даний позов надійшов до суду 03.04.2023, що свідчить про недотримання позивачем встановленого ст.122 КАС України шестимісячного строку на звернення до адміністративного суду.

Тому, ухвалою від 08 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці десятиденний строк з дня отримання ухвали на усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та доказами поважності причин його пропуску.

В даній ухвалі суд зазначив позивачці, що згідно із ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На виконання вказаної ухвали 17.04.2024 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить поновити строк звернення до адміністративного суду та обґрунтування поважності причин його пропуску зазначає те, що їй не було відомо про вимоги КАС України, якими встановлено шестимісячний строк на звернення до суду щодо оскарження дій відповідача. Тому вважає, що така обставина виникла об`єктивно і незалежно від її волі.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин другої та третьої цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року).

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду у численній практиці, в тому числі у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі №805/3881/18-авід 01 грудня 2020 року у справі №807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі № 140/1738/19.

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі №826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а тощо, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Суд зауважує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, при цьому, позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність щодо строку звернення до суду.

Триваюча пасивна поведінка позивача свідчить про байдужість до стану її прав, свобод та інтересів.

Крім цього, позивачем ні до позову, ні до заяви про поновлення процесуального строку не долучено доказів щодо вчинення нею активних дій для відновлення порушеного права, як і доказів того що позивач не мала реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк.

Враховуючи викладене, причини пропуску строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, зазначені позивачем у заяві від 17.04.2024, суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надала.

Відтак, суд приходить до висновку про безпідставність заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, і, як наслідок, відмовляє у її задоволенні.

Відповідно до п. 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З урахуванням викладеного, оскільки позивачем не надано до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, наявні правові підстави, встановлені частиною 2 статті 123 КАС України, для повернення позовної заяви позивачеві.

Таким чином, позовну заяву і додані до неї документи слід повернути позивачеві.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

При цьому, вказане не позбавляє позивача права повторно звернутись до Тернопільської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення відведення земельної ділянки.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

В повному обсязі ухвала складена і підписана 19.04.2024.

Суддя Баб`юк П.М.