Справа № 140/9152/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/9152/23 пров. № А/857/25091/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року у справі № 140/9152/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Денисюк Р. С., місце ухвалення м. Луцьк, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, дата складання повного тексту 24.11.2023),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що оскаржуваними наказами було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення ним військової частини. Результати незаконного службового розслідування, стали підставою для призупинення виплати йому грошового забезпечення за перебування в зоні бойових дій.

На думку позивача службове розслідування призначено та проведено протиправно, неуповноваженими на те особами. У відповідача були відсутні законні підстави для його призначення. Акт службового розслідування складено із порушенням вимог Порядку проведення службових розслідувань у Збройних Силах України, що затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 (далі Порядок №608). ОСОБА_1 зазначав, що у відповідача відсутні законні підстави для невиплати йому грошового забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано накази Військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 № 34 «Про проведення службового розслідування», від 08.02.2023 № 74 «Про результати службового розслідування». Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2023 по 30.04.2023.

Підставою задоволення позову стало те, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірність прийняття наказів від 26.01.2023 № 34 «Про проведення службового розслідування», від 08.02.2023 №74 «Про результати службового розслідування».

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт указує на те, що підставою для призначення службового розслідування відповідно до наказу від 26.01.2023 року №34 став рапорт підполковника ОСОБА_2 , який повідомив про самовільне залишення військової частини ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що військова частина з 24.02.2023 по 05.04.2023 приймала участь у бойових діях та неодноразово змінювала дислокацію, рапорт ОСОБА_2 було втрачено. Посилається на те, що при проведенні службового розслідування до матеріалів було долучену довідку № 339 від 11.02.2023 про участь ОСОБА_1 у бойових діях, видану командиром в/ч НОМЕР_1 із зазначенням, що позивач приймав участь у бойових діях з 04.05.2022 по 22.01.2023. Підкреслює, що зазначення дати « 22.01.2023» було технічною помилкою, оскільки ОСОБА_1 приймав участь у бойових діях до 21.01.2023, тобто до того дня, коли самовільно покинув військову частину. На підтвердження цієї обставини скаржник долучив витяг із наказу № 661 від 26.11.2023. Скаржник просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 , а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року у справі № 140/9152/23 залишити без зміни.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного рішення.

За правилами ст. 90 КАС України: 1) суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; 2) жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили; 3) суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; 4) суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції ретельно підійшов до розгляду спору, зокрема, ухвалою суду від 08 листопада 2023 року з власної ініціативи витребував з Військової частини НОМЕР_1 належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду відповідачем направлено витребувані матеріали, які завірені належним чином, тобто є письмовими доказами в цій справі та оцінювалися судом у сукупності з іншими.

При вирішенні даного спору судом першої інстанції наведено в судовому рішенні та застосовано норми Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Закон № 548-XIV) та Закону України «Про дисциплінарний Статут Збройних Сил України» від 04.03.1999 № 551-XIV (далі Закон № 551-XIV).

Цими нормативно-правовими актами визначено сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Регламентовано порядок застосування заохочення та накладення дисциплінарного стягнення щодо військовослужбовців. Визначено, що за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

За змістом ст. ст. 83, 84 Закону №551-XIV на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Аналізуючи зібрані по справі докази та норми чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірність оскаржуваних наказів.

Зокрема, частинами 1, 3, 4, 7 статті 85 цього Закону визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з статтею 87 цього Закону якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Пунктом 1 Розділу 1 Порядку № 608 визначено підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Абзацом 4 пункту 2 Розділу I даного Порядку визначено, що службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 1 Розділу II службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

Абзацом 15 пункту 1 Розділу II Порядку №608 визначено, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Згідно з п. 3 Розділу II Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктом 1 Розділу III даного Порядку визначено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Отже, вказаними нормативними актами визначено підстави та порядок призначення службового розслідування.

Аналізуючи зміст спірних правовідносин, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти. 22.01.2023 до командира військової частини надійшов рапорт заступника командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 про самовільне залишення військової частини ОСОБА_1 21.01.2023, на підставі якого командиром військової частини винесено наказ № 34 від 26.01.2023Про проведення службового розслідування (а.с.104).

За результатами проведеного службового розслідування, складено акт службового розслідування, за даними якого встановлено, що позивач самовільно покинув територію ПТД військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (а.с.105-110), виявлено порушення ОСОБА_1 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідачем 08.02.2023 прийнято наказ №74 «Про результати службового розслідування», пунктом 1 якого було затверджено акт службового розслідування.

Пунктом 2 даного наказу економічно-фінансовій службі та іншим службам було доручено зупинити ОСОБА_1 всі належні види забезпечення.

Відповідно до пунктів 3, 4 наказу визначено направити матеріали службового розслідування до компетентних органів у військовій та оборонній сфері.

Наказано вважати ОСОБА_1 командира 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , таким, що самовільно залишив військову частину та направити повідомлення про вчинення злочину за ч.4 ст.408 КК України (а.с. 111).

Не погоджуючись із винесеними наказами та призупиненням виплати грошового забезпечення, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправними та скасування наказів в/ч НОМЕР_1 від 26.01.2023 №34 від 26.01.2023 «Про проведення службового розслідування»; від 08.02.2023 №74 «Про результати службового розслідування», суд першої інстанції взяв до уваги письмові докази, які були направлені представником відповідача у справі.

Зокрема, суд звернув увагу на ту обставину, що підставою для призначення службового розслідування відповідно до наказу від 26.01.2023 № 34 став рапорт підполковника ОСОБА_2 , яким повідомлено про самовільне залишення військової частини ОСОБА_1 .

Цей факт не заперечується сторонами спору.

Надходження рапорту від посадової особи про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем відповідно до пункту 1 Розділу II Порядку № 608, є підставою для призначення та проведення службового розслідування.

Досліджуючи докази у справі, суд першої інстанції в рішенні зазначив, що судом витребовувалися всі матеріали службового розслідування, в тому числі і рапорт, на підставі якого видано наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 26.01.2023 № 34.

Разом із тим, відповідачем не було надано рапорту №192 від 22.01.2023, заступника командира в/ч НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_2 , за яким було призначено службове розслідування відносно ОСОБА_1 .

Таким чином, судом установлено, що в/ч НОМЕР_1 не надано належного та допустимого доказу про те, чи існує цей рапорт взагалі. Не було підтверджено відповідачем наявності будь-яких інших законних приводів для призначення цього службового розслідування.

Ця встановлена обставина була проаналізована судом у сукупності з правовими нормами Дисциплінарного статуту та Порядком № 608, якими регулюється призначення та проведення службового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не підтверджено об`єктивної підстави, визначеної Дисциплінарним статутом та Порядком № 608 для призначення та проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 .

Зазначене стало приводом для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання наказу № 34 від 26.01.2023 «Про проведення службового розслідування» щодо ОСОБА_1 протиправним, який підлягає скасуванню.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується апеляційний суд та звертає увагу, аргументи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 про те, що в зв`язку з передислокацією та бойовими діями втрачено рапорт №192 від 22.01.2023, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, як про це просить апелянт, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень має довести правомірність свого рішення, дії, за правилами ч. 2 ст. 77 КАС України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності наказу № 74 від 08.02.2023 «Про результати службового розслідування» щодо ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Даючи юридичну оцінку матеріалам службового розслідування щодо ОСОБА_1 у сукупності з іншими дослідженими доказами, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність інших порушень, які вплинули на результати службового розслідування щодо позивача.

Зокрема, суд указав, що відповідно до пункту 3 Розділу III Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Пунктом 5 Розділу II Порядку №608 встановлено, що службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно з пунктом 3 Розділу IV даного Порядку військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідно до пунктів 1, 4 Розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Пунктами 5, 6 Порядку визначено, що акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно з п.6. Розділ VI якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Тобто, законодавством чітко передбачено процедуру щодо призначення службового розслідування, його проведення та закріплення його результатів, законність яких ставиться під сумнів позивачем.

Статтею 74 цього Кодексу передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З аналізу змісту ст. 74 КАС України слідує, що доказ є допустимим, лише якщо отриманий уповноваженим суб`єктом без дотриманням належної правової процедури.

Як установлено судом та підтверджується наявними в справі доказами, п. 2 наказу №34 від 26.01.2022 командиром військової частини проведення службового розслідування було доручено ОСОБА_4 .

Із змісту акту службового розслідування вбачається, що його проводили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Саме вказані особи підписали акт перевірки.

При цьому, командиром військової частини проведення розслідування ОСОБА_5 не доручалося, що є порушенням пункту 3 Розділу III Порядку. В матеріалах службового розслідування відсутні будь-які запити, визначені п.7 Розділу III Порядку, щодо необхідності залучення за потреби фахівців до проведення службового розслідування здійснюється на підставі звернення (запиту) до відповідного командира (начальника). На підставі яких документів ОСОБА_5 був залучений до проведення службового розслідування відносно позивача та приймав у ньому участь є невідомим.

Отже, зазначені досліджені обставини підтверджують той факт, що такий акт перевірки є неналежним доказом.

Крім того, в матеріалах службового розслідування відсутні дані про те, що особою, яка проводила службове розслідування, було дотримано право особи відносно якої воно проводилось. Зокрема в матеріалах службового розслідування відсутнє пояснення ОСОБА_1 , дані про те, що йому надавалась можливість дати пояснення по суті порушень, чи акт про відмову від дачі пояснень.

Також суд указав на те, що такі висновки службового розслідування не відповідають фактичним обставинам, встановленим при його проведенні.

Зокрема, в акті службового розслідування чітко не зафіксовано, коли ж саме військовослужбовцем було вчинено порушення. Із викладу фактичних обставин у акті перевірки можна припустити, що таке порушення ним вчинено 21.01.2023.

Однак, вказане суперечить дослідженій судом довідці №339 від 11.02.2023 про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , з якої вбачається, що він приймав в них участь з 04.05.2022 по 22.01.2023.

Оскільки призначення службового розслідування, його проведення стосовно позивача відбулась всупереч вимогам чинного законодавства, то такі обставини тягнуть за собою протиправність оскаржуваного наказу від 08.02.2023 №74 «Про результати службового розслідування», прийнятого за наслідками такої перевірки.

За таких встановлених обставин призупинення позивачу виплати грошового забезпечення є протиправним на підставі вказаного наказу та підлягають відновленню за період його призупинення.

Таким чином, факт порушення службової дисципліни військовослужбовцем може підтверджуватися виключно допустимими доказами, серед яких, в тому числі обов`язково, повинен бути належним чином оформлений акт службового розслідування. Водночас, недотримання встановленої процедури порушення службового розслідування, його проведення, перевірки впливає на законність отриманих результатів.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призначення і проведення службового розслідування, без підтвердження наявності для цього підстав, призвели до видачі протиправного наказу на його проведення, а також таке службове розслідування не породжує за собою будь-яких правових наслідків, навіть за наявності виявлених порушень за його результатами.

Не можуть спростувати такі висновки суду посилання апеляційної скарги про те, що зазначення дати « 22.01.2023» було технічною помилкою, оскільки ОСОБА_1 приймав участь у бойових діях до 21.01.2023, тобто до того дня, коли самовільно покинув військову частину, що підтверджується витягом із наказу №661 від 26.11.2023.

З урахуванням того, що за даними довідки № 4526 від 10.11.2023 невиплата грошового забезпечення позивачу відповідачем не здійснювалася з січня по квітень 2023 року, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, судом вирішено позовні вимоги в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 перерахувати та виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення підлягають задоволенню з 01.01.2023 по 30.04.2023.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, невиконання вимог Закону щодо наявності підстав для призначення та проведення службового розслідування не спростовується в/ч НОМЕР_1 , а саме проведення службового розслідування за таких обставин призводить до визнання його незаконним та відсутності правових юридичних наслідків такого.

Інші докази, які отримані в ході службового розслідування, як результати перевірки, виходячи з положень допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України не можуть вважатися допустимими доказами у справі, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого Законом.

Як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції ретельно проаналізовано доводи позивача, перевірено аргументи відповідача, повно і всебічно з`ясовано обставини адміністративної справи, дано юридичну оцінку всім дослідженим доказам у справі.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Будь-яких інших підстав для зміни чи скасування судового рішення, які передбачено вимогами статей 315 319 КАС України в апеляційній скарзі представником Військової частини НОМЕР_1 не наведено.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують із наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року у справі №140/9152/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. В. Ніколін