Справа № 400/5971/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/5971/23

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,

повний текст судового рішення

складено 14.11.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Крусяна А.В., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі №400/5971/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання дій протиправними, стягнення грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

24.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд:

- визнати протиправними дії Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та пунктом 1 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- стягнути з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія №10» на користь ОСОБА_1 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 років календарної служби;

- зобов`язати Державну установу «Дарївська виправна колонія №10» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей». Однак, Державною установою «Дар`ївська виправна колонія №10» під час звільнення не виплачено такої грошової допомоги.

Відповідач з позовними вимогами не погоджувався та вважав їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву зазначаючи, що Державна установа «Дар`ївська виправна колонія №10» розташована на території, яка входила до переліку громад, що перебували у тимчасовій окупації. Протягом періоду коли установа преребувала на тимчасово окупованій території України доступу до особових справ персоналу, первинної документації тощо не було. Вивезення документації з території установи не здійснювалось. Після відновлення доступу до адміністративних будівель Державної установи «Дар`ївська виправна колонія №10» встановлено факт перебування на її території представників окупаційної влади та військових рф, зафіксовано факт викрадення основних матеріальних цінностей та зникнення первинної документації. Отже, з огляду на те, що первинної документації немає Державна установа «Дар`ївська виправна колонія №10» позбавлена можливості перевірити достовірність підстав рорахунку та виплати ОСОБА_1 спірної грошової допомоги.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі №400/5971/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язано Державну установу «Дар`ївська виправна колонія (№10)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а також середнього грошового утримання за затримку розрахунку при звільнення, - відмовлено.

Приймаючи означене рішення в частині задоволених позовних вимог суд першої інстанції вказав, позивач має право на отримання спріної допомоги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржувану частину судового акту із прийняттям у відповідній частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Державною установою «Дар`ївська виправна колонія (№10)» не зазначено, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.33-36, а.с.80-88).

Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом ОСОБА_1 до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 14.11.2023, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» залишити без задоволення, а судовий акт без змін.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що у період з 05.11.2003 по 13.05.2022 ОСОБА_1 проходив службу в Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)» Державної кримінально-виконавчої служби України.

Означене підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звернувся до начальника Державної установу «Дар`ївська виправна колонія (№10)» із заявою від 28.04.2023 щодо нарахування та виплати грошової допомоги, передбаченої пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

За наслідком розгляду означеного звернення Державною установою «Дар`ївська виправна колонія (№10)» на ім`я ОСОБА_2 надіслано лист від 08.05.2023 №26-380/ВЧ, яким адресата повідомлено, що підстав для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні немає, у зв`язку з відсутністю первинної документації, а також не передбачення такого переліку виплати кошторисом установи на 2023 рік.

Невиплата Державною установою «Дар`ївська виправна колонія (№10)» ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні послугувала підставою для звернутися позивача за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів до суду з даним адміністративним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає про таке.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначено Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України гарантовано статею 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Відповідно до частин 1-3, 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України Міністерством юстиції України видано наказ від 28.03.2018 № 925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України».

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби виникає за сукупності таких умов:

- звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України;

- наявність вислуги 10 років і більше.

Як стверджує позивач, зі сліжби в Державній кримінально-виконавчій службі України його звільнено за власним бажанням.

Такої обставини суб`єкт владних повноважень не заперечує та жодними доказами не спростовує.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 має більше 10 років вислуги років у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Зурахуванням наведеного колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на отримання під час звільнення із служби в Державній кримінально-виконавчій службі України одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Натомість, як стверджує позивач та не спростовано відповідачем, під час звільнення із служби в Державній кримінально-виконавчій службі України така одноразова грошова допомога ОСОБА_3 не нараховувалась та не виплачувалась.

При цьому, в контесті вирішення спірних правовідносин суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно того, що на час звільнення ОСОБА_1 повноваження розпорядника бюджетних коштів Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» в частині проведення розрахунково-касових операцій з оплати праці за травень 2022 року здійснювала Державна установа «Кропивницький слідчий ізолятор», з огляду на таке.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 у справі №400/5971/23 у Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» витребувано копію наказу про звільнення ОСОБА_1 №44 о/с від 12.05.2022 та копії матеріалів проведення розрахунково-касових операцій з оплати праці.

На виконання означеного судового рішення Державною установою «Кропивницький слідчий ізолятор» на адресу окружного адміністратвиного суду надіслано лист від 25.10.2023 №7897/Чбн, у якому зазначено, що на підставі наданих розрахункових відомостей грошове забезпечення виплачено лише стосовно деяких працівників Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)». Такі відомості не містять даних стосовно ОСОБА_1 .

Означене свідчить, що в травні 2022 року Державною установою «Кропивницький слідчий ізолятор» спірна одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась.

Не є обґрунтованими, на думку суду апеляційної інстанції, також твердження скаржника відносно викрадення окупаційною владою та військовими рф первинної документації, у тому числі, особової справи позивача, адже жодних доказів на підтвердження означеного, як то відповідних актів, складених уповноваженими особами, тощо, матеріали справи не містять.

Крім того, слід зауважити, що існує процедура відновлення документації.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження ініціювання такої процедури відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного адміністративного суду, не подано.

Бездіяльність уповноважених осіб суб`єкта владних повноважень щодо незабезпечення збереження особової справи позивача та/або вчинення дій відносно її відновлення не впливає на право ОСОБА_1 отримати одноразову грошову допомогу при звільненні.

Колегія суддів уважає юридично неспроможним також посилання скаржника на відкриття кримінального провадження №00006029 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.438 Кримінального кодексу України за фактом вільного доступу до установи, відсутності засуджених та ув`язнених, викрадення майна установи та інше, з огляду на таке.

Апеляційний суд вказує, що частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України передбачено покарання за жорстоке поводження з військовополоненими або цивільним населенням, вигнання цивільного населення для примусових робіт, розграбування національних цінностей на окупованій території, застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також віддання наказу про вчинення таких дій.

Отже, ч.1 ст.438 Кримінального кодексу України не передбачено покарання за викрадення первинної документації, а тому наявність відкритого криміналнього провадження жодним чином не впливає на право позивача отримати одноразову грошову допомогу при звільненні.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі твердження скаржника та не можуть позбавити позивача гарантованого законодавчими приписами права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення окружним адміністративним судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 у справі №400/5971/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання дій протиправними, стягнення грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Ю.В. Осіпов