Справа № 380/24281/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Львівсправа № 380/24281/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01 лютого 2023 року по 31 серпня 2023 року з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01 лютого 2023 року по 31 серпня 2023 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що проходить військову службу в Збройних Силах України складі у військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з проходженням військової служби в статусі військовослужбовця Збройних Сил України в період дії воєнного стану на території України позивач набув право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць. Однак з аналізу наданих у відповідь на адвокатський запит представника позивача витягів з особової картки за 2023 рік видно, що вказана додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, позивачу у період з 01 лютого 2023 року по 31 серпня 2023 року відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася.

Позивач вказує, що відповідно до вимог пункту 1 Постанови № 168 для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту на період дії воєнного стану у розмірі 30000 грн необхідно встановити такі обставини, як: перебування на військовій службі у період дії воєнного стану; перебування на військовій службі у статусі військовослужбовця Державної спеціальної служби транспорту. Позивач з 12 липня 2022 року і до сьогодні є військовослужбовцем Державної спеціальної служби транспорту та проходить військову службу у період дії воєнного стану. Отож, у зв`язку з перебуванням на військовій службі у період дії воєнного стану за позивачем зберігається право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30000 грн, яку відповідач йому протиправно не нарахував та не виплатив за період 01 лютого 2023 року по 31 серпня 2023 року.

Позивач зауважує, що накази, у тому числі й Міністерства оборони України, мають нижчу юридичну силу в порівнянні із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також Постановою № 168, тож не можуть суперечити їм.

Позивач резюмує, що має право на нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01 лютого 2023 року по 31 серпня 2023 року, бездіяльність відповідача стосовно нарахування та виплати такої винагороди є протиправною, у зв`язку з чим з метою захисту свого порушеного права він звернувся з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що об`єкт, охорону якого позивач здійснював у спірний період в складі сил і засобів військової частини НОМЕР_1 , в переліку об`єктів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 року № 1833-034 відсутній, так само відсутній цей об`єкт в переліку об`єктів критичної інфраструктури, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1229-рс-ОП. Оскільки позивач участі в бойових діях не брав, на охорону об`єкта критичної інфраструктури не скеровувався, то у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для виплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за спірний період.

Щодо покликань позивача на невідповідність наказу Міністра оборони України від 25 січня 2023 року № 44 правовим актам вищої юридичної сили відповідач зазначає, що згаданий наказ за всіма своїми ознаками є нормативно-правовим актом відповідно до статті 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та регламентує чіткий алгоритм та послідовність дій щодо призначення і виплати військовослужбовцям додаткової винагороди відповідно до вимог Постанови № 168.

Відповідач підсумовує, що у межах спірних правовідносин він діяв на підставі та у спосіб, передбачені чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З огляду на викладене у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 20 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12 липня 2022 року № 191 солдата ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_1 12 липня 2022 року, призначено до військової частини НОМЕР_1 стрільцем 2 відділення охорони 5 взводу охорони 5 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28 серпня 2023 року № 5047 солдат ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 12 липня 2022 року по теперішній час.

Факт проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 12 липня 2022 року підтверджується також копією військового квитка позивача серії НОМЕР_2 від 11 липня 2022 року.

Відповідно до витягу з особової картки ОСОБА_1 за 2023 рік № 2023/3406 додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, за період з 01 лютого 2023 року по 31 серпня 2023 року позивачу не нараховувалася та не виплачувалася.

Листом від 15 вересня 2023 року № 5/28/2139 військова частина НОМЕР_1 повідомила представника позивача адвоката Мандрика Владислава Володимировича у відповідь на його адвокатський запит від 16 серпня 2023 року, зокрема про те, що, з урахуванням внесених змін до Постанови № 168, що набрали чинності 01 лютого 2023 року, оскільки позивач участі в бойових діях не брав, на охорону об`єкта критичної інфраструктури не скеровувався, то у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для виплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за період, зазначений в адвокатському запиті.

Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01 лютого 2023 року по 31 серпня 2023 року, звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка наявності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01 лютого 2023 року по 31 серпня 2023 року.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі встановлює та визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011).

За змістом статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1), який надалі було неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України та діє й на сьогодні.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (пункт 1).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року видав постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 1 цієї постанови, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 року № 43, чинної з 21 січня 2023 року, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Отже, Постановою № 168 постановлено на період дії воєнного стану виплачувати військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту додаткову винагороду в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць. Одночасно з цим пунктом 2-1 Постанови № 168 надано право керівникам відповідних міністерств та державних органів визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» Порядок № 260 доповнено новим розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».

Наказ Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 177/39233 та згідно з пунктом третім цього наказу набирає чинності з дня його офіційного опублікування і застосовується з 01 лютого 2023 року.

Отже, з набранням чинності наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 та з огляду на обумовлену дату його застосування з 01 лютого 2023 року порядок і умови виплати додаткової винагороди, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень визначаються розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260.

Спірні у цій справі правовідносини виникли у зв`язку з ненарахуванням та невиплатою відповідачем позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі до 30000,00 грн пропорційно розрахунку на місяць за період з 01 лютого 2023 року по 31 серпня 2023 року.

Тож, на момент виникнення спірних правовідносин (лютий-серпень 2023 року) порядок і умови виплати додаткової винагороди, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень визначалися розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку № 260, який доповнений згідно із наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 177/39233.

Посилання позивача на те, що накази, у тому числі й Міністерства оборони України, мають нижчу юридичну силу в порівнянні із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також Постановою № 168, тож не можуть суперечити їм, суд відхиляє, оскільки наказ Міністра оборони України від 25 січня 2023 року № 44 жодним чином не суперечить нормам ні Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні Постанови № 168. Зазначений наказ виданий Міністром оборони України на виконання вимог пункту 2-1 Постанови № 168, яким прямо надано право керівникам відповідних міністерств та державних органів визначати порядок і умови виплати додаткової винагороди, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

За змістом пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України (абзац перший пункту 6 розділу XXXIV Порядку № 260).

Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин (пункту 8 розділу XXXIV Порядку № 260).

Згідно з пунктом 9 розділу XXXIV Порядку № 260 накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Аналіз викладених норм Порядку № 260, який є спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, що, починаючи з 01 лютого 2023 року, регулює питання нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, дає змогу дійти висновку про те, що додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень виплачується тим військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

Нарахування та виплата такої додаткової винагороди військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту лише за сам факт їх перебування на військовій службі в умовах воєнного стану, як уважає позивач, Порядком № 260 не передбачені.

Водночас виплата зазначеної додаткової винагороди здійснюється в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань), а не пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, як зазначає позивач.

У аспекті викладеного суд зазначає, що позивач жодними належними та допустимими доказами не довів факту виконання ним у спірний у цій справі період бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) ні у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил), ні з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями, ні із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

У матеріалах справи відсутні документи, передбачені пунктом четвертим розділу XXXIV Порядку № 260, які підтверджували б безпосередню участь позивача у виконанні бойових (спеціальних) завдань, а саме: бойові накази (бойові розпорядження); журнали бойових дій (вахтові, навігаційно-вахтові, навігаційні журнали) або журнали ведення оперативної обстановки або бойові донесення або постові відомості; рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь позивача (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Тож, ураховуючи те, що у спірний у цій справі період позивач не виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), що підтверджується матеріалами справи, тому права на нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, в розмірі до 30000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань він не набув.

За цих обставин у справі, яка розглядається, відповідач діяв правомірно, не нараховуючи та не виплачуючи позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, в розмірі до 30000,00 грн за спірний період, з огляду на що підстави для задоволення заявлених позовних вимог відсутні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна