Справа № 195/331/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 195/331/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2024 р. (суддя Омеко М.В.) в адміністративній справі №195/331/24 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ільченко Максима Сергійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2024 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови серії БАД № 057670 від 13.02.2024 про накладення адміністративного стягнення.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що позивач був зупинений поліцейськими безпідставно.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідачів до суду апеляційної інстанції не надходив.

Скаржник 16 квітня 2024 р. подав до суду заяву про перенесення судового засідання у зв`язку із відсутністю можливості прибуття до суду за сімейними обставинами.

У задоволенні заяви колегією суддів відмовлено, оскільки ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2024 р. розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без виклику сторін, зважаючи на необхідність забезпечення безпеки учасників судового процесу та неможливість ігнорування сигналів повітряної тривоги. Крім того, позивач не приймав участі в розгляді справи в суді першої інстанції, подавши відповідну заяву. Також, позивачем до заяви, яку він направив до апеляційного суду, не долучено жодних доказів на підтвердження обставин, що в ній зазначені.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови серії БАД № 057670 від 13.02.2024, складеної поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону 2 УПП в запорізькій області ДПП капралом поліції Ільченко М.С позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 13.02.2024 о 11 год 40 хв. в м. Запоріжжя Дніпровський район вул. Істоміна водій ОСОБА_1 керував ТЗ, будучи позбавленим права керування строком на 10 років від 17.10.2019, чим порушив п.2.1 ПДР України.

Щодо доводів скаржника про незаконність зупинки транспортного засобу інспектором поліції.

Колегія суддів зазначає, що водій транспортного засобу, є учасником дорожнього руху, який зобов`язаний знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, визначені обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) - (п.2.1 ПДР).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю (п. 2.4 ПДР).

Водій має право: в) знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду; г) вимагати від особи, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом та зупинила транспортний засіб, пред`явлення посвідчення її особи; д) оскаржити дії поліцейського в разі порушення ним законодавства (п.2.14 ПДР).

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Таким чином, наведеними вище нормативно-правовими актами чітко регламентовано порядок взаємодії працівників патрульної поліції із водіями, як учасниками дорожнього руху.

При цьому, Правилами дорожнього руху не передбачено право водія не зупинятися на вимогу поліцейського та/чи не пред`являти документи, які дозволяють керувати транспортним засобом. У випадку незгоди із підставами зупинення водій має право оскаржити такі дії поліцейського.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити на обставині дії в Україні військового стану, введеного з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та його подальшим продовженням, у зв`язку із чим працівники правоохоронних органів Законом України № 2123-IX від 15.03.2022, наділені додатковими повноваженнями, спрямованими на забезпечення безпеки мирного населення, виявлення та знешкодження осіб, які порушують або мають намір порушити закон, запобігаючи скоєнню злочинів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає неспроможними доводи скаржника про безпідставність зупинення його транспортного засобу інспекторами поліції.

Щодо наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як свідчить зміст спірної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Інспектором поліції на підставі електронної бази даних з`ясовано, що позивач позбавлений права керування транспортним засобом строком на десять років.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 р. у справі № 195/1557/19, яка набрала законної сили 29 жовтня 2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, накладено штраф на суму 40800 грн., із позбавленням права керування транспортними засобами на 10 (десять) років.

Таким чином, 13 лютого 2024 р. ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.1 "а" Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обставини події правопорушення зафіксовані на відеозапису, який наявний в матеріалах справи. Зазначений відеозапис є належним, допустимим та достатнім доказом скоєння позивачем адміністративного проступку. Інформація про технічний пристрій внесена до спірної постанови, тому підстави для виключення відеозапису із кола доказової бази відсутні.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП). Під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що патрульні поліцейські діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що єдиним обґрунтуванням протиправності спірної постанови позивачем як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, зазначена обставина безпідставності його зупинки поліцейськими. При цьому, обставина позбавлення його права керування транспортними засобами ним не заперечується.

Колегія суддів дійшла висновку, що спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята у відповідності до визначених Кодексом адміністративного судочинства України критеріям, тому є правомірною і скасуванню не підлягає.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2024 р. в адміністративній справі №195/331/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 квітня 2024 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.І. Малиш

суддя О.О. Круговий