Справа № 453/1630/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 453/1630/23 пров. № А/857/3387/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Славської селищної ради Стрийського району Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року (прийняте за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львові суддею Гуликом А. Г.; дата складення постанови в повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 453/1630/23 за позовом Славської селищної ради Стрийського району Львівської області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року Славська селищна рада Стрийського району Львівської області звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати протиправною і скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу у розмірі 10200 грн від 21.08.2023 у виконавчому провадженні № 71473751.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про накладення штрафу, не врахував поважність причин невиконання рішення суду. Позивач посилається на те, що Перехідні положення Земельного кодексу України під час дії воєнного стану забороняють безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.

Також зазначала про те, що 25.05.23 на 35-й сесії 8 демократичного скликання Славської селищної ради розглянуто та прийнято рішення про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/15190/22, яким для виконання згаданої постанови направлено питання на попередній розгляд постійної комісії з питань землекористування, будівництва та архітектури.

29.07.2023 питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки знову було включене до порядку денного 37-ої сесії ради 8-го демократичного скликання та винесено на голосування. Проте за результатами голосування відповідне рішення не було прийняте.

З таких підстав вважає, що позивач вчинив всі необхідні дії з метою виконання судового рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Славська селищна рада Стрийського району Львівської області, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, враховуючи пряму заборону на надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою під час дії воєнного стану, передбачену підпунктом 5 пункту 27 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, позивач не мав можливості виконати рішення суду з поважних причин, оскільки Перехідними положеннями Земельного кодексу України передбачено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням того, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача; вимоги апеляційної скарги підтримує та просив апеляційну скаргу задовольнити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 у справі № 380/15190/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення від 11.08.2022 № 1898 Про відмову у затвердженні проекту із землеустрою відведення земельної ділянки у власність та зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище Жолоб кадастровий номер: :02:000:0397, відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 у справі № 380/15190/22 скасовано та ухвалено постанову, якою позов задоволено, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення Славської селищної ради Стрийського району Львівської області від 11.08.2022 №1898 ,,Про відмову у затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та

зобов`язано Славську селищну раду Стрийського району Львівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га, для індивідуального дачного будівництва яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище ,,Жолоб кадастровий номер: :02:000:0397.

Львівський окружний адміністративний суд 29.03.2023 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі № 380/15190/22 видав виконавчий лист про зобов`язання Славської селищної ради Стрийського району Львівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище ,,Жолоб, кадастровий номер: :02:000:0397.

У супровідному листі від 18.05.2023 № 02-18-634 позивач зазначив про виконання судового рішення в частині майнових стягнень, а немайнова вимога у вигляді прийняття рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, буде прийнята на найближчій черговій сесії.

25.05.2023 позивач прийняв рішення № 2369 Про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/15190/22, яким вирішив для виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 380/15190/22 щодо затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище Жолоб, кадастровий номер: :02:000:0397 направити питання на попередній розгляд постійною комісію з питань землекористування, будівництва та архітектури.

Згідно з протоколом позивача восьмого скликання (тридцять сьома сесія) від 29.06.2023 розглянуте питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище Жолоб, кадастровий номер :02:000:0397 (на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду 28.02.2023 у справі № 380/15190/22). За результатами голосування, в якому брало участь 22 депутати, проголосувало "за"-7 депутатів, "утрималось" - 15 депутатів. Рішення не набрало більшості голосів від загального складу позивача, а тому таке не прийняте (проект рішення додається).

У зв`язку з невиконанням судового рішення без поважних причин відповідач прийняв постанову від 21.08.2023 про накладення штрафу у ВП № 71473751. У згаданій постанові встановлено, що судове рішення не виконано і з посиланням на статтю 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду без поважних причин накладено штраф на позивача у розмірі 10 200,00 грн.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу за невиконання судового рішення, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що зазначені позивачем причини невиконання рішення суду не є поважними, а тому оскаржена постанова відповідача є правомірною.

При цьому суд зазначив, що обґрунтовуючи протиправність постанови відповідача про накладення штрафу, позивач фактично повторно наводить аргументи та посилається на обставини щодо неможливості затвердження проєкту землеустрою у період дії воєнного стану в Україні, які, у свою чергу, входили до предмета доказування та яким вже суд надав відповідну правову оцінку при розгляді справи № 380/15190/22 по суті.

Судом також враховано, що позивачу ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 відмовлено у роз`ясненні постанови суду від 28.02.2023 та визначено, що як видно зі згаданої постанови, колегія суддів трактуючи буквально підпункт 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, зазначає, що затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не заборонено. З огляду на викладене суд вважав, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 не містить жодних умовностей, є чіткою та зрозумілою, можливості її неоднозначного тлумачення не вбачається, відсутні недотримання вимог ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Стаття 370 КАС України передбачає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У частинах четвертій, п`ятій статті 19 Закону № 1404-VIII встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В абзаці першому частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З наведеного видно, що Законом № 1404-VIII встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому поважними, в розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Більше того, поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.

Судом встановлено, що станом як на момент прийняття оскарженої постанови про накладення штрафу, так і на момент прийняття рішення у справі, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі № 380/15190/22, якою зобов`язано Славську селищну раду Стрийського району Львівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище ,,Жолоб кадастровий номер: :02:000:0397 не виконана.

При цьому, неможливість виконання згаданого судового рішення, позивач обґрунтовує тим, що станом на час прийняття оскарженої постанови прийнято Закон України від 24.03.2022 № 2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (набрав чинності 07.04.2022). Відповідно до розділу X "Перехідні положення" згаданого закону Земельний кодекс України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5).

Позивач вважає, що аналіз Земельного кодексу України (частини дев`ята, десята статті 118) свідчить про те, що завершальним, неподільним етапом процедури безоплатної приватизації земельної ділянки, є прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачі у власність.

Тому, на думку позивача, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на затвердження ним проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище Жолоб, кадастровий номер :02:000:0397 (на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду 28.02.2023 у справі № 380/15190/22). У зв`язку з цим, позивач вважає правомірним рішення, яким відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою на виконання судового рішення і відповідно відсутніми підстави для накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Щодо наведеного колегія суддів апеляційного суду зазначає таке.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» установлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно частини першої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Частинами першою, другою, третьою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Відповідно до пункту 9 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у разі якщо посадові особи, зазначені у частинах четвертій та шостій цієї статті, у двотижневий строк не скликають сесію на вимогу суб`єктів, зазначених у частині сьомій цієї статті або у разі якщо такі посади є вакантними, сесія може бути скликана депутатами відповідної ради, які становлять не менш як одну третину складу ради, або постійною комісією ради.

Згідно частини дванадцятої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Згідно з протоколом позивача восьмого скликання (тридцять сьома сесія) від 29.06.2023 розглянуте питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище Жолоб, кадастровий номер :02:000:0397 (на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду 28.02.2023 у справі № 380/15190/22). За результатами голосування, в якому брало участь 22 депутати, проголосувало "за"-7 депутатів, "утрималось" - 15 депутатів. Рішення не набрало більшості голосів від загального складу позивача, а тому таке не прийняте (проект рішення додається).

З наведеного видно, що селищна рада не прийняла рішення щодо затвердження чи відмови у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище Жолоб, кадастровий номер :02:000:0397 чим допустила протиправну бездіяльність.

При цьому, як випливає із змісту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі № 380/15190/22 рішенням 25 сесії 8 демократичного скликання Славської селищної ради Стрийського району Львівської області № 1898 від 11.08.2022, керуючись статтями 121, 22, 38, підп. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, статтями 26, 31, 33, 42 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га і передачі її у власність для індивідуального дачного будівництва, яка розташована в урочищі Жолоб, с. Тухля Стрийського району Львівської області, територія Славської селищної ради з таких підстав: під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підп.5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України).

Відмовляючи у задоволенні позову, Львівський окружний адміністративний суд у рішенні від 23.12.2022 виходив з того, що згідно з чинним законодавством, яке регулює земельні відносини, зокрема, частиною дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України, прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проєкту землеустрою, про що просить ОСОБА_1 , нероздільно пов`язане із наданням відповідної земельної ділянки у власність за наслідками такого затвердження. Враховуючи встановлений факт нероздільності згаданої дії органу місцевого самоврядування, оскільки за наслідками затвердження проекту із землеустрою позивач повинен би був надати ОСОБА_1 вказану земельну ділянку у власність, з урахуванням підп. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, Славська селищна рада правомірно відмовила у задоволенні заяви від 28.07.2022 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 28.02.2023, якою скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.12.2022, вказав, що «у відповідності до підпункту 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Трактуючи буквально вказану норму Закону, колегія суддів зазначила, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не заборонено. За таких обставин, колегія суддів визнала протиправною відмову органу місцевого самоврядування у затвердженні наданого позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Сколівський район, с. Тухля, урочище Жолоб, кадастровий номер :02:000:0397». Також колегія суддів визнала помилковими висновки суду першої інстанції щодо нероздільності прийняття органом місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою та надання відповідної земельної ділянки у власність за наслідками такого затвердження, оскільки частина дев`ята статті 118 Земельного кодексу України не містить категоричного обов`язку суб`єкта владних повноважень одночасно приймати рішення про затвердження проекту землеустрою та про надання земельної ділянки у власність.

Аналіз згаданої постанови, дає підстави вважати, що суд апеляційної інстанції при її прийнятті надавав оцінку співвідношенню понять «затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» і «надання відповідної земельної ділянки у власність за наслідками такого затвердження», а також дійшов висновку про відсутність підстав для поширення заборони, встановленої підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації під час дії воєнного стану при затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0770 га і передачі її у власність для індивідуального дачного будівництва, яка розташована в урочищі Жолоб, с. Тухля Стрийського району Львівської області, територія Славської селищної ради.

Колегія суддів звертає увагу, що обґрунтовуючи протиправність постанови відповідача про накладення штрафу, позивач фактично повторно наводить аргументи та посилається на обставини щодо неможливості затвердження проєкту землеустрою у період дії воєнного стану в Україні, які, у свою чергу, входили до предмета доказування та яким вже суд надав відповідну правову оцінку при розгляді справи № 380/15190/22 по суті.

Суд у цьому контексті також враховує, що позивачу ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2023 відмовлено у роз`ясненні постанови суду від 28.02.2023 та визначено, що як видно зі згаданої постанови, колегія суддів трактуючи буквально підпункт 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, зазначає, що затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не заборонено. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2023 не містить жодних умовностей, є чіткою та зрозумілою, можливості її неоднозначного тлумачення не вбачається, відсутні недотримання вимог ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення.

Наведене також вказує на відсутність обставин, що унеможливлюють виконати рішення суду.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що покликання позивача на внесенні зміни до деяких законодавчих актів України, не можуть свідчити про правомірність бездіяльності суб`єкта владних повноважень у здійсненні владних управлінських функцій, щодо виконання рішення суду, але можуть бути підставою для прийняття рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під час дії воєнного стану та відкладення прийняття позитивного рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення суду не виконано без поважних причин. Відтак, наявна підстава для застосування штрафу визначена частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Славської селищної ради Стрийського району Львівської області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року в адміністративній справі № 453/1630/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 16 квітня 2024 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваля Р. Й. у відпустці з 09.04.2024 по 15.04.2024.