Справа № 580/2841/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2841/23 Суддя (судді) першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, Державної судової адміністрації України, яким просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиплати належного розміру суддівської винагороди за період з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року;

- стягнути з відповідачів недоплачену суддівську винагороду за період з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року включно в сумі 96 624,00 грн.

- зобов`язати відповідачів подати у 15 днів (п`ятнадцятиденний) строк звіт про виконання судового рішення;

- допустити негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо невиплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року;

- зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області нарахувати та виплатити судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 суддівську винагороду з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року включно з відрахуванням обов`язкових податків і зборів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року без змін.

06 листопада 2023 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №580/2841/23.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження №73462574 на підставі виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року №580/2841/23.

Позивач 13 лютого 2024 року через систему "Електронний суд" звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, яким просив зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області подати у 15 денний строк звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року клопотання про встановлення судового контролю в адміністративній справі №580/2841/23 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт наголосив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішення суду містить майновий характер, оскільки рішення суду у цій справі має саме зобов`язальний характер (зобов`язати нарахувати і виплатити суддівську винагороду), відповідно, процедура примусового виконання проводиться органами Державної виконавчої служби, а не Державною казначейською службою України.

Додатково звернув увагу суду на те, що відповідач свідомо не виконує вимоги закону в частині належного нарахування та виплати суддівської винагороди, а тому встановлення судового контролю є необхідним для забезпечення виконання рішення суду.

Відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки чинним законодавством України встановлений спосіб виконання судових рішень на користь суддів, а саме шляхом стягнення коштів за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів".

Додатково наголосив, що усвідомлює обов`язковість виконання судового рішення, що набрало законної сили, вживає заходи для повного його виконання, проте не може його виконати у зв`язку із відсутністю відповідних бюджетних призначень.

У межах встановленого судом строку відзиву Державної судової адміністрації України на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року клопотання ОСОБА_1 , подане в порядку ст. 382 КАС України залишено без задоволення.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що нарахована сума суддівської винагороди в розмірі 75 672,00 грн буде виплачена в межах виділених бюджетних асигнувань. Також суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів існування у суб`єкта владних повноважень наміру допускати порушення закону у процедурі виконання судового рішення у цій справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Положеннями ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Тобто, положеннями КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, а також шляхом визнання протиправними рішень, дій, вчинених на виконання такого рішення. Такі види судового контролю є спеціальними видами провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Проаналізувавши особливості судового контролю, встановлення якого передбачено ст. 382 КАС України, колегія суддів зазначає, що для його застосування мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Отже, встановлення судового контролю відповідно до ст. 382 КАС України має превентивний характер, спрямований на формування у суб`єкта владних повноважень - відповідача дисципліни в виконанні такого рішення, в тому випадку коли існують підстави вважати, що відповідач має намір ухилитись або ухиляється від виконання судового рішення.

Надаючи правову оцінку доводам заяви позивача, поданої у порядку ст. 382 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив про те, що станом на день подання такої заяви рішення суду відповідачем не виконано, що порушує його конституційні права.

Оцінюючи повноту виконання рішення суду від 14 серпня 2023 року у даній справі, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №VIII Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники коштів поділяються на головних розпорядників та розпорядників нижчого рівня.

На підставі ст. 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ затверджені бюджетні призначення на 2023 рік у розрізі відповідальних виконавців за бюджетними програмами, розподіл видатків на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення регулюються Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року №4901-VI і Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Абзацом 10 п. 25 Порядку передбачено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Отже виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється у порядку черговості згідно з чинним законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Додатком 3 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено відповідні бюджетні асигнування по програмі 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів".

Згідно з розрахунком щодо нарахованої суддівської винагороди позивачеві у справі №580/2841/23 сума суддівської винагороди до виплати складає 75 672,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області листом від 29 січня 2024 року №03-327/24 на лист позивача від 29 грудня 2023 року повідомило про звернення до Державної судової адміністрації України про виділення додаткових коштів по КЕКВ 2730 для виплати суддівської винагороди по розглянутих справах за період з 19 липня 2022 року і по цей час.

З листа Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 04 січня 2024 року №04-60/24 вбачається, що 15 серпня 2023 року В.о. Голови ДСА України М.В. Пампурою затверджено Територіальному управлінню кошторис по КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" у сумі 5300,00 гривень.

Отже рішення суду в частині виплати нарахованої суддівської винагороди, не виконано через відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Тобто, дефіцит бюджетних асигнувань у територіального управління (як розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня) позбавляє можливості останнього виконати рішення суду від 14 серпня 2023 року у даній справі в межах бажаних позивачем строків.

Колегія суддів звертає увагу, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки Суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, зокрема, у публічно-правових спорах, адміністративні суди повинні зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, щоб це не призводило до порушення основоположних засад адміністративного судочинства та щоб такі засоби не були надмірними за визначених умов та не призводили до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Це означає, що негативні наслідки недобровільного виконання судового рішення мають бути пропорційними та збалансованими, а санкції, накладені судом у зв`язку з невиконанням судового рішення, не повинні бути надмірними. При цьому мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника, спрямованих на таке виконання, міру його вини тощо.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20.

На думку колегії суддів, невиконання судового рішення у зв`язку з відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не призводить до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зауважує, що застосування процесуальних засобів реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, у спосіб встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, за наявності з`ясованих судом обставин, не відповідає його меті, оскільки дії відповідача вже спрямовані на забезпечення виконання судового рішення, однак його виконання у бажані позивачем строки не можливе у зв`язку з відсутністю відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів. Виділення коштів із Державного бюджету для фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області.

Окрім того, як встановлено судом Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області звернулось до Державної судової адміністрації України з листом щодо додаткового призначення фінансових ресурсів з метою виконання рішення судів, що свідчить проте, що розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, вчиняє всі залежні від нього дії з метою виконання рішення суду та відновлення порушених у зв`язку з цим прав позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів існування у суб`єкта владних повноважень наміру допускати порушення закону у процедурі виконання судового рішення у цій справі, тому відсутні підстави для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю у справі.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 382 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку