Справа № 295/17046/23
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

19.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7892045 від 07.10.2023 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. У позовній заяві позивач також заявила клопотання про поновлення строку на оскарження вказаної постанови, в якому в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовом вказала, що не керувала транспортним засобом 07.10.2023 року, про винесення вказаної постанови дізналась із застосунку «Дія» та примірник постанови фактично отримала на пошті лише 30.11.2023 року.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 03.01.2024 року у зазначеній справі відкрито провадження, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

15.01.2024 року від представника ДПП в особі УПП у Житомирській області надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку на оскарження постанови. Представник звертав увагу, що позивач отримала оскаржувану постанову в день її винесення 07.10.2023 року, що підтверджується підписом останньої в п. 9 постанови, натомість звернулась ОСОБА_1 до суду із адміністративним позовом 11.12.2023 року.

Ухвалою суду від 14.03.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовлено. Надано ОСОБА_1 десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших причин поважності пропущеного строку звернення до суду ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

На виконання ухвали суду 10.04.2024 року позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про визнання поважними причини пропуску строків на оскарження постанови та поновлення цього строку, в обґрунтування якого посилається на те, що дізналась про винесену постанову із застосунку «Дія» та написала заяву про її отримання. Доказів направлення такої постанови відповідач не надав, так само як і відеодоказів щодо складання постанови за її участю. Свідків не забезпечено.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно із ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" повторно наголосив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, згідно яких для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів; позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду; в той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

Встановлення строків звернення до суду передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій щодо захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Інститут строків звернення до суду в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Згідно вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями статті 286 КАС України встановлені спеціальні строки для звернення із адміністративним позовом до суду з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до вимог статті 286 КАС України, позовна заява щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3 ст. 123 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку звернення до суду з адміністративним позовом здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на оскарження, зокрема, рішень суб`єкта владних повноважень.

Варто зауважити, що питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.

Так, позивач у даній справі оскаржує постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №7892045 від 07.10.2023 про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 20 400 грн., копія якої їй була вручена цього ж дня, що встановлено із наявної в матеріалах справи постанови від 07.10.2023, у якій, серед іншого, позивач підтвердила факт її отримання власноручним підписом (а.с. 4).

Разом з тим, позовну заяву було подано до суду 11.12.2023 (а.с. 8), тобто із значним пропуском десятиденного строку звернення до суду.

Як на причину поважності пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 посилається на те, що про винесення постанови серії ЕАТ №7892045 від 07.10.2023 дізналась із застосунку «Дія» та примірник постанови фактично отримала на пошті лише 30.11.2023 року після попереднього звернення до Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП. Оскаржувана постанови винесена без її присутності та участі.

При цьому слід зазначити, що позивачем не спростовано належними й допустимим доказами справжність її підпису на спірній постанові. До того ж, ні в позовній заяві, ні в клопотанні про усунення недоліків від 08.04.2024 року ОСОБА_1 безпосередньо не зазначає, що підпис в пунктах 8, 9 оскаржуваної постанови їй не належить.

Додатково суд вважає за доцільне зауважити, що у контексті забезпечення реалізації права на звернення до суду та вирішення питання поновлення строків на таке звернення поновлення строків може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки особи. Заявляючи клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, саме позивач несе тягар доказування існування таких обставин, що передбачено ч. 1 ст. 77 КАС України.

За наведених обставин, суд визнає вказані ОСОБА_1 у клопотанні про усунення недоліків від 08.04.2024 причини для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду неповажними, що є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду відповідно до частини третьої статті 123 КАС України.

Керуючись ст. 77, 118, 120-123, 240, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право повторно звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя Д.В. Кузнєцов