Справа № 560/14666/23
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14666/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

17 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Кузьмишина В.М.,

представника позивача: Зайця І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар`єр "Пронекс" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар`єр "Пронекс" про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2023 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ТОВ "Шепетівський гранкар`єр "Пронекс", в якому просило стягнути з відповідача кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 1 576 794,12 грн з рахунків відповідача у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить відповідачу.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.11.2023 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що у відповідача наявна заборгованості в сумі 1 576 794,12 грн, самостійно податковий борг відповідачем не сплачений, тому, покликаючись на вимоги Податкового кодексу України, позовні вимоги були задоволені обґрунтовано.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року розгляд справи продовжено у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до податкової вимоги форми "Ю" від 16.11.2021, загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 15.11.2021 становить 560756,19 гривень.

Податковий борг в розмірі 1576794,12 грн підтверджується: 1) по податку на прибуток приватних підприємств: Податковою декларацією з податку на прибуток підприємств № 6859210 від 06.03.2023, Податковою декларацією з податку на прибуток підприємств № 7574857 від 15.03.2023; 2) по рентній платі за користування надрами для видобування інших корисних копалин: Податковим повідомленням-рішенням №07 від 12.12.2022; 3) по податку на нерухоме майно: Податковою декларацією з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № 24055737 від 30.01.2023; 4) по орендній платі з юридичних осіб: Податковим розрахунком земельного податку №13518910 від 08.05.2023; 5) по екологічному податку: Додатком № 1 до податкової декларації екологічного податку № 4002632 від 20.02.2023.

Мотивувальна частина.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК України.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з положеннями пункту 37.2 статті 37 ПК України податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

За правилами пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання, контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання, платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно із пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Як встановлено судом першої інстанції, на адресу відповідача засобами поштового зв`язку була надіслана податкова вимога форми "Ю" від 16.11.2021.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.

Згідно із пунктами 95.1, 95.2 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності, шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Податковий борг в розмірі 1576794,12 грн підтверджується: 1) по податку на прибуток приватних підприємств: Податковою декларацією з податку на прибуток підприємств № 6859210 від 06.03.2023, Податковою декларацією з податку на прибуток підприємств № 7574857 від 15.03.2023; 2) по рентній платі за користування надрами для видобування інших корисних копалин: Податковим повідомленням-рішенням №07 від 12.12.2022; 3) по податку на нерухоме майно: Податковою декларацією з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № 24055737 від 30.01.2023; 4) по орендній платі з юридичних осіб: Податковим розрахунком земельного податку №13518910 від 08.05.2023; 5) по екологічному податку: Додатком № 1 до податкової декларації екологічного податку № 4002632 від 20.02.2023.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що нараховані суми грошових зобов`язань є узгодженими, а тому набули статусу податкового боргу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень) або через представника.

При цьому, колегія суддів вважає, що позивач, Головне управління ДПС у Хмельницькій області, є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, та забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Хмельницької області.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування судом при вирішенні спору строку звернення до адміністративного суду, передбаченого приписами статті 122 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 ПК встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 25 лютого 2020 року при розгляді справи №1340/5767/18, від 13 липня 2022 року при розгляді справи №480/340/20, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору.

З урахуванням наведеного, відповідні доводи скаржника, на думку апеляційного суду, є надуманими і свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи на свою користь і неправильне трактування вимог чинного законодавства.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до вимог п.54.1. ст.54 ПК України передбачено, крім випадків, передбачених податковим законодавством, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 56.11 ст.56 ПК України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Зміст статей 54 та 56 ПК України свідчить, що узгодженою є сума грошового зобов`язання, яку платник податків самостійно обчислив та задекларував у строки, встановлені цим Кодексом; контролюючий орган визначив самостійно шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень після закінчення процедури їх адміністративного чи судового оскарження.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо невірності визначення ним розміру грошового зобов`язання з орендної плати у вищезазначеній податковій декларації.

За наведених обставин, колегія суддів доходить до висновку, що розмір плати за землю відповідачем самостійно обчислено та задекларовано у строки, встановлені ПК України, а тому є узгодженим.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шепетівський гранкар`єр "Пронекс" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 квітня 2024 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.