Справа № 300/1965/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/1965/23 пров. № А/857/11371/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Обрізка І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року, прийняте суддею Матуляком Я.П. у місті Івано - Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (надалі ГУ ПФУ в Хмельницькій області) про визнання протиправним та скасування рішення від 01.12.2022 за №83 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 03.02.1994 по 25.11.1996 та з 03.02.1997 по 02.08.2022, перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» починаючи з 28.11.2022, з урахуванням довідок Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області від 16.11.2022 за №142/09-19-10-02 та від 16.11.2022 за 143/09-19-10-02.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 01.12.2022 за №83 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 18.12.2013 по 02.08.2022; зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» починаючи з 28.11.2022, з урахуванням довідок Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області від 16.11.2022 за №142/09-19-10-02 та від 16.11.2022 за 143/09-19-10-02. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд зазначив, що після 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж. Суд першої інстанції вказав, що стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначається не лише статтею 25 Закону України «Про державну службу», але й актами Кабінету Міністрів України. Суд першої інстанції зазначив, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями. Суд першої інстанції вказав, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». Суд першої інстанції дійшов висновку, що період роботи позивача з 18.12.2013 по 02.08.2022 на посадах в органах державної податкової служби відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби.

Що стосується посилань відповідача на відсутність підстав для врахування довідок Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області від 16.11.2022 за №142/09-19-10-02 та від 16.11.2022 за 143/09-19-10-02, то суд зазначив, що такі довідки видані у відповідності до вимог Порядку №622 та Постанови №1-3. Відтак, твердження відповідача щодо відсутності підстав для врахування довідок від 16.11.2022 за №142/09-19-10-02 та від 16.11.2022 за 143/09-19-10-02 є безпідставними.

Суд також стягнув частину витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2250 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Верховний Суд в постанові від 01.04.2020 у справі №607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 1 травня 2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-УІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Звертає увагу на те, що періоди роботи у податковій службі на посадах за якими присвоюється спеціальне звання, до 20 річного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, не зараховується.

Отже, відсутні правові підстави для зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду роботи в органах податкової служби з 18.12.2013 по 01.05.2016, оскільки останній було присвоєно спеціальне звання.

В даному випадку, станом на 01.05.2016 у позивача відсутній 20 річний стаж роботи на посадах державного службовця та віднесених до них посад державних службовців. Тобто, позивач не набув достатнього стажу для призначенім пенсії державного службовця, а відповідно і права на переведення з одного виду пенсії на інший, з огляду на положення Пункту 12 Прикінцевих положень Закону № 889 -VIII.

Щодо зобов`язання перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» починаючи з 28.11.2022, з урахуванням довідок Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області від 16.11.2022 за Ш42/09-19-10-02 та від 16.11.2022 за 143/09-19-10-02, апелянт зазначив, що в даному випадку така вимога є похідною та заявлена передчасно, оскільки повинна вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перехід з пенсії за віком згідно Закону № 1058 на пенсію за віком згідно Закону 889-VIII, а відтак спору щодо визначення розміру заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії у цій справі, не існувало.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 10.05.1995, копія якої міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 у періоди з 03.02.1994 до 25.11.1996 та з 03.02.1997 по 02.08.2022 працювала в органах державної податкової служби. Крім того, позивач прийняла присягу державного службовця 20.05.1994, а 15.09.1994 їй присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової служби 2 рангу, 03.03.2003 присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової служби 1 рангу, 18.12.2013 присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи 1 рангу (а.с.13-19).

28.11.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів ГУ ПФУ в Хмельницькій області рішенням д 01.12.2022 за №83 відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до вказаного Закону у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (а.с.10).

Згідно вказаного рішення, відповідач повідомив заявника про наявний стаж державної служби 19 років 8 місяців 8 днів. В той же час, у даному рішенні відповідачем зазначено, що позивачем подано довідки про складові заробітної плати.

Крім того, на адвокатський запит представника позивача від 14.12.2022, відповідач листом від 26.12.2022 за №0900-0202-8/44388 повідомив, що за матеріалами пенсійної справи позивача стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби складає 19 років 8 місяців 8 днів, а саме: з 04.02.1994 по 25.11.1996 та з 03.02.1997 по 17.12.2013 (а.с.20-21).

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби визначені Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (надалі як і раніше Закон №889-VIII) відповідно до статті 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 12 XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №569/350/17, від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Тобто, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Частиною 3 статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (надалі як і раніше Закон № 3723-XII) встановлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

У частині 2 вказаної статті закріплено перелік категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з частиною 18 статті 37 Закону № 3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтю 37 доповнено вказаною частиною згідно із Законом №404-VII від 04.07.2013 «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», який прийнятий з метою є узгодження положень Податкового кодексу України зі змінами, що відбулися в системі центральних органів виконавчої влади, зокрема, утворенням Міністерства доходів і зборів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (чинного до набрання законної сили Законом №889-VIII) (далі Порядок №283), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Згідно записів в трудовій книжці, ОСОБА_1 у періоди з 03.02.1994 до 25.11.1996 та з 03.02.1997 по 02.08.2022 працювала в органах державної податкової служби, також 15.09.1994 їй присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової служби 2 рангу, 03.03.2003 присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової служби 1 рангу, 18.12.2013 присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи 1 рангу (а.с.13-19).

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі Закон №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.

Згідно з частиною 1, 5 статті 15 Закону №509-XII посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України.

Правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Відповідно до частини 7 статті 15 Закону №509-XII посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Верховний Суд України сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 у справі № 21-275а13 вказано, що аналіз положень ст. 37 Закону №3723, Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 №509-ХІІ (чинного на час роботи позивача в податковому органі) дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений і Верховним Судом у постанові від 03.07.2018 (справа № 586/965/16-а) та підтримано в подальшому Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 (справа № 500/5183/17),

З 12.08.2012 нормами Податкового кодексу встановлено, що державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена Податковим кодексом і іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборі; платежів. Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з пунктом 342.6 статті 342 Податкового кодексу України правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України «Про державну службу» та іншими законами.

Посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України (пункт 343.2 статті 343 ПК України).

Відповідно до положень статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частиною 2 статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, які діють з 01.05.2016, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень та практики суду касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування до стажу державної служби роботу позивача в органах державної податкової служби, який протиправно не враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області під час вирішення питання про переведення позивача на інший вид пенсійного забезпечення та як наслідок прийнято протиправне рішення від 01.12.2022, яке підлягає скасуванню.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).

Крім того, постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 за №1-3, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 за № 180/30048, затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-XII «Про державну службу».

Суд зазначає що вказані довідки видані Головним управлінням Державної податкової служби України в Івано-Франківській області у відповідності до вимог Порядку №622 та Постанови №1-3.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки судом встановлено протиправність рішення від 01.12.2022 за №83, яке прийняте ГУ ПФУ в Хмельницькій області, та враховуючи наявність у позивача стажу державної служби, необхідного для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», то необхідно зобов`язати саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) зарахувати до стажу державної служби позивача період роботи з 18.12.2013 по 02.08.2022, перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» починаючи з 28.11.2022, з урахуванням довідок Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області від 16.11.2022 за №142/09-19-10-02 та від 16.11.2022 за 143/09-19-10-02, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.

Колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки апелянт не наводить жодних обґрунтувань з цього приводу.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи наведене вище, вірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №300/1965/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар