Справа № 260/312/24
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2024 рокум. Ужгород№ 260/312/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не наданні письмових відомостей про суми, нараховані та виплачені, а також належні до нарахування та виплати позивачеві при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які позивач має право відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні); 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 надати позивачеві письмові відомості про суми, нараховані та виплачені, а також належні до нарахування та виплати позивачеві при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які позивач має право відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні).

29 січня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11 березня 2024 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у серпні 2023 року у нього виникла необхідність в наданні соціальним службам відомостей про розмір і види його доходу у 2023 році, через що 08 серпня 2023 року звернувся до відповідача із зверненням про надання вказаної інформації та 27 жовтня 2023 року, через ненадання відповіді на запит від 08 серпня 2023 року повторно звернувся із запитом про надання інформації, однак відповідей надано не було. Як видно з вищевикладеного бездіяльність відповідача суттєво порушує права, оскільки є грубим невиконанням вимог законодавства про звернення громадян, та право громадян на отримання інформації, тому вимушений звернутись за захистом порушеного права до суду.

04 квітня 2024 року третьої особою подано до суду письмові пояснення, в яких зазначають, що предметом спору у позовній заяві є ненадання військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 письмових відомостей про суми, нараховані та виплачені, а також належні до нарахування та виплати позивачеві при звільнені, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати). Військова частина НОМЕР_3 є окремою юридичною особою і не являється структурним (підпорядкованим) підрозділом Міністерства оборони України, а сам позивач не проходить (не проходив) військову службу в апараті Міноборони. З позовної заяви слідує, що ніхто з посадових осіб Міністерства оборони України права та свободи позивача не порушував, жодних вимог до Міністерства оборони України позивач не висуває, а відтак, судове рішення у даній справі не може вплинути на права та обов`язки Міністерства оборони України.

Відповідачем або уповноваженим представником відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 29 січня 2024 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 04 квітня 2023 року ОСОБА_1 виключений зі списків військової частини відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 95, (а.с. 7).

08 серпня 2023 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 звернувся із заявою до т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 , в якій просив нарахувати та виплатити належне грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення, (а.с. 8).

27 жовтня 2023 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 звернувся із заявою вимогою до командира військової частини НОМЕР_2 , через Міністерство оборони України, в якій просить надати довідку про розмір грошового забезпечення за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 та донараховати та виплатити належне грошове забезпечення, (а.с. 10).

Однак відповіді на зазначені заяви надано не було.

Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Отже, закінченням проходження військової служби є день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо), про що приймається наказ.

Судом встановлено, що 04 квітня 2023 року ОСОБА_1 виключений зі списків військової частини відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 95, (а.с. 7).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до частини 1статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Судом встановлено, що 08 серпня 2023 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 звернувся із заявою до т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_2 , в якій просив нарахувати та виплатити належне грошове забезпечення та індексацію грошового забезпечення, (а.с. 8).

27 жовтня 2023 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 звернувся із заявою вимогою до командира військової частини НОМЕР_2 , через Міністерство оборони України, в якій просить надати довідку про розмір грошового забезпечення за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 та донараховати та виплатити належне грошове забезпечення, (а.с. 10).

Однак відповіді на зазначені заяви надано не було.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем не надано суду доказів письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні у відповідності до стаття 116 КЗпП України та не надано доказів надання відповіді на заяви від 08 серпня 2023 року та від 27 жовтня 2023 року, судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача та з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 письмово повідомити про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні з військової служби у відповідності д стаття 116 КЗпП України

Зазначене, суд не розглядає як вихід за межі позовних вимог, а лише як їх викладення у іншому формулюванні з метою належного та повного захисту порушеного права.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першоїстатті 139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 23 січня 2024 року № QК88-DD36-586E, (а.с. 13).

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не повідомлення письмово ОСОБА_1 про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні у відповідності до стаття 116 КЗпП України.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 письмово повідомити ОСОБА_1 про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні у відповідності до стаття 116 КЗпП України.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 квітня 2024 року.

СуддяТ.В.Скраль