Справа № 360/1548/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року справа №360/1548/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Никифорова І.М., за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року (повне судове рішення складено 22 листопада 2023 року у м. Дніпро) у справі № 360/1548/22 (суддя в І інстанції ОСОБА_2 ) за позовом Головного управління Національної поліції в Луганській області до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Головне управління Національної поліції в Луганській області (далі ГУНП в Луганській області) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якій просило стягнути з відповідача на свою користь заподіяну матеріальну шкоду у розмірі сто дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень 17 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , які полягали у порушенні правил дорожнього руху, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності транспортний засіб. Постановою від 08.06.2022 Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі № 201/3064/22 (провадження 3/201/2062/2022 ) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі восьмисот п`ятдесяти гривень. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу. Згідно судового рішення ОСОБА_3 у судовому засідання свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнав в повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини справи, викладені в протоколі відносно нього.

Постановою від 08.06.2022 Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі № 201/3033/22 (провадження 3/201/2032/2022) ОСОБА_3 визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі сімнадцяти тисяч гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Під час розгляду справи ОСОБА_3 у судовому засідання свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнав в повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини справи, викладені в протоколі відносно нього.

Позивач вказував на те, що висновком експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 030/22, виконаного згідно умов договору від 27.05.2022 № 88, було проведено оплату послуг наданих ОСОБА_4 на загальну суму 3000,00 грн, яким визначено вартість матеріального збитку, завданого ГУНП в Луганській області внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якого складає сто дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривен 17 копійок, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду та судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із проведенням експертизи на загальну суму 3000,00 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновки суду першої інстанції, що позивачем не дотримано порядку притягнення до матеріальної відповідальності відповідача, є необґрунтованими.

При цьому суд першої інстанції під час розгляду справи залишив поза увагою обставини того, що відповідач не перебував на службі та не виконував свої посадові обов`язків під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено службовий автомобіль ЗАЗ VIDA державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу.

Пунктом 4 статті 134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з ї вини підприємству, установі, організації у випадку, коли шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 030/22 від 08.06.2022, вартість матеріальної шкоди з технічної точки зору, заподіяної власнику автомобіля ЗАЗ VIDA державний номерний знак НОМЕР_1 , складає сто дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривен 17 копійок

Постановою від 08.06.2022 Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі № 201/3064/22 (провадження 3/201/2062/2022) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі восьмисот п`ятдесяти гривень.

При цьому зазначеним судовим рішенням було встановлено, що 21.05.2022 о 05 годині 25 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Шевролет», д/н НОМЕР_2 , під час руху в районі буд. 12 по вул. Ляшко-Попеля в м. Дніпрі своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на перешкоду у вигляді дерева, після чого відбулось перекидання автомобіля «Шевролет». Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу.

Згідно судового рішення, ОСОБА_3 у судовому засідання свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення визнав в повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини справи, викладені в протоколі відносно нього.

Враховуючи наведене, апелянт наголошує на помилковості висновків місцевого суду, висловлених в оскарженому рішенні.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Відповідач до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що у власності ГУНП в Луганській області перебуває транспортний засіб ЗАЗ VIDA державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

21.05.2022 до ГУНП в Луганській області надійшло повідомлення про те, що 21.05.2022 о 05 год. 50 хв. в м. Дніпро на вул. Ляшко-Попеля в районі будинку № 15 сталося дорожньо-транспортна подія за участю працівника ГУНП в Луганській області на службовому автомобілі ЗАЗ VIDA державний номер НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився старший оперуповноважений управління ГУНП в Луганській області капітан поліції ОСОБА_3 .

Згідно довідки ГУНП в Луганській області від 14.06.2022 № 1747/111/16-2022, наказом ГУНП в Луганській області від 21.05.2022 № 0011 призначено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження службового транспорту, за участю працівника ГУНП в Луганській області а також можливого порушення дисципліни окремими працівниками ГУНП в Луганській області.

При цьому, матеріали службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Луганській області від 21.05.2022 № 0011 у відповідності до Закону України «Про Державну таємницю», позивачем до матеріалів справи не надано, оскільки матеріали службового розслідування мають гриф обмеження доступу.

Також зі змісту позовної заяви судом встановлено, шо у зв`язку з тимчасовою дислокацією підрозділів ГУНП в Луганській області у м. Дніпро, службовий автотранспорт підрозділу знаходиться за місцем мешкання працівників, у кого є наявне охороняєме місце паркування. Так, ОСОБА_3 було надано для зберігання та використання в службових цілях службовий автомобіль ЗАЗ VIDA державний номер НОМЕР_1 , із встановленим номерним знаком НОМЕР_2 .

Під час проведення службового розслідування та надання пояснень ОСОБА_3 зазначив, що 20.05.2022 у вечірній час він вживав алкогольні напої. Цього ж вечора ОСОБА_3 повідомили про те, що він 21.05.2022 о 08 год.00 хв. в обумовленому місті повинен передати службовий транспорт, а саме ЗАЗ VIDA державний номер НОМЕР_1 , із встановленим номерним знаком НОМЕР_2 іншому працівнику підрозділу.

21.05.2022 о 05 год. 50 хв. на перехресті вулиці Ляшко-Попеля та вулиці Білогородської м. Дніпро, рухаючись за кермом службового автомобілю саме ЗАЗ VIDA державний номер НОМЕР_1 , із встановленим номерним знаком НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не впорався з керуванням та здійснив перекидання вказаного службового транспортного засобу. В результаті дорожньо-транспортної події службовий транспортний засіб ЗАЗ VIDA державний номер НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень.

У зв`язку з зазначеною подією відносно ОСОБА_3 було складено адміністративні протоколи серії ААБ № 062929 за порушення частини першої статті 130 та статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою від 08.06.2022 Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі № 201/3064/22 (провадження 3/201/2062/2022 ) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі восьмисот п`ятдесяти гривень.

Постановою від 08.06.2022 Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі № 201/3033/22 (провадження 3/201/2032/2022) ОСОБА_3 визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі сімнадцяти тисяч гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік

За результатами службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Луганській області від 21.05.2022 № 0011, наказом ГУНП в Луганській області від 26.05.2022 № 0034 капітана поліції ОСОБА_3 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Луганській області від 26.05.2022 № 0035 о/с старшого оперуповноваженого управління ГУНП в Луганській області капітана поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 030/22 від 08.06.2022, вартість матеріальної шкоди з технічної точки зору, заподіяної власнику автомобіля ЗАЗ VIDA державний номерний знак НОМЕР_1 , складає сто дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривен 17 копійок.

Станом на час звернення до суду, відповідач не відшкодував збитки, завдані в результаті дорожньо-транспортної пригод, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VIII).

Згідно частини першої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції (частина перша статті 60 Закону № 580-VIII).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про національну поліцію», зокрема, зобов`язує поліцейського берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів.

03.10.2019 Верховної Радою України прийнято Закон України № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-IX), яким визначені підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 160-ІХ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

За приписами пункту 4 статті 1 Закон №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №160-ІХ пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Частиною другою статті 3 Закону № 160-ІХ передбачено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди (стаття 4 Закону № 160-ІХ).

Особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність (частина перша статті 5 Закону № 160-ІХ).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Згідно частини першої статті 8 Закону № 160-ІХ посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (частина друга статті 8 Закону № 160-ІХ).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (частина третя статті 8 Закону № 160-ІХ).

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом (частина четверта статті 8 Закону № 160-ІХ).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 160-ІХ відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (частина друга статті 10 Закону № 160-ІХ).

Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування (частина четверта статті 10 Закону № 160-ІХ).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що в ході розгляду справи ним вживалися заходи щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, у зв`язку з чим ухвалою суду від 20.09.2023 витребувано у Головного управління наступну інформацію та документи, а саме: докази в підтвердження прийняття наказу про притягнення ОСОБА_3 до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню; докази в підтвердження доведення до відома ОСОБА_3 наказу про притягнення ОСОБА_3 до матеріальної відповідальності із зазначенням суми.

На виконання ухвали суду від 20.09.2023 позивачем надано пояснення, з яких вбачається, що наказ про притягнення ОСОБА_3 до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, ГУПН в Луганській області не приймався, оскільки вважають, що Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено підстави та порядок притягнення лише військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Тобто, дія Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», в редакції чинній на час події, не поширювалась на поліцейських.

Враховуючи пояснення позивача та відсутності наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, місцевий суд зазначив наступне.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За загальним правилом, під час вирішення справ даної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Разом з тим, оскільки у Законі України «Про Національну поліцію» відсутня норма щодо матеріальної відповідальності поліцейських, відшкодування матеріальної шкоди заподіяної поліцейським при виконанні ним службових обов`язків, а тому слід прийти до висновку, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення інших нормативно-правових актів, а саме Закон України № 160-ІХ від 03.10.2019 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, пунктом 7 статті 8 Закону № 160-ІХ передбачено видання командиром (начальником) наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. На підставі цього наказу здійснюється відшкодування шкоди, завданої особою, шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи (ч.1 ст.10). Наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством (ст.14).

Разом з цим, статтею 12 Закону № 160-ІХ визначено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Матеріали справи не містять даних про перебування відповідача на час подачі позову на службі в ГУНП в Луганській області. Крім того, позивачем не надано, а судом не встановлено доказів в підтвердження про те, чи пропонувалось відповідачу у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду.

Таким чином, судами достовірно встановлено, що позивачем не дотримано порядку притягнення до матеріальної відповідальності відповідача, оскільки до матеріалів справи не надано жодних доказів в підтвердження того, чи пропонувалось відповідачу у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду.

Слід зазначити, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Так, згідно довідки № 1751 від 15.06.2022, ОСОБА_3 звільнений наказом ГУНП в Луганській області від 26.05.2022 № 0035 о/с. Позивачем зазначено, що за час перебування відповідача на службі в ГУНП в Луганській області наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності не приймався.

На час подачі цього позову (25.06.2022) ОСОБА_3 був звільнений зі служби.

Статтею 12 Закону № 160-ІХ визначено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Доказів добровільного відшкодування відповідачем шкоди немає.

Таким чином, позивач звернувся до суду в порядку, встановленому статтею 12 Закону № 160-ІХ.

При цьому колегія суддів зауважує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку позивача пропонувати відповідачу у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду. З матеріалів справи вбачається, що скоївши дорожньо-транспортну пригоду, останній достеменно знав про спричинення матеріальної шкоди, однак, жодних дій, направлених на її відшкодування, добровільно не вчинив.

В свою чергу, за приписами пункту 4 статті 1 Закону №160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в ОБОВ`ЯЗКУ військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження майна.

При цьому у випадку завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, згідно з пунктом 3 частини першої статті 6 Закону № 160-ІХ, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди.

Отже, позов підлягає задоволенню, в тому числі зі стягненням підтверджених документально (додатки до позовної заяви) судових витрат, пов`язаних із проведенням експертизи на загальну суму 3000,00 грн.

Так, згідно ч.1 ст. 7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 030/22 від 08.06.2022, вартість матеріальної шкоди з технічної точки зору, заподіяної власнику автомобіля ЗАЗ VIDA державний номерний знак НОМЕР_1 , складає сто дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривен 17 копійок.

У цьому висновку зазначено, що він підготовлений для надання до суду.

Згідно ч.1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 3 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Частиною п`ятою статті 137 КАС України передбачено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Частиною другою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

27.05.2022 між ГУНП в Луганській області та ФОП - ОСОБА_4 був укладений договір № 88, згідно якого ГУНП доручило ОСОБА_4 проведення автотоварознавчої експертизи колісного засобу ЗАЗ VIDA реєстраційний державний номер 131854. Вартість робіт згідно п.п. 2.1 Договору 27.05.2022 № 88 складає 3000,00 грн. Актом виконаних робіт від 30.05.2022 ГУНП в Луганській області згідно умов договору від 27.05.2022 № 88 від ОСОБА_4 отримало висновок експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці збитків, спричинених власнику транспортного засобу № 030/22. 07.06.2022 платіжним дорученням від 03.06.2022 № 1390 на підставі акту виконаних робіт від 30.05.2022 згідно умов договору від 27.05.2022 № 88 було проведено оплату послуг наданих ОСОБА_4 на загальну суму 3000,00 грн.

З урахуванням викладеного, ГУНП в Луганській області має право на стягнення з ОСОБА_3 судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із проведенням експертизи на загальну суму 3000,00 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року у справі № 360/1548/22 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов Головного управління Національної поліції в Луганській області до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Головного управління Національної поліції в Луганській області (адреса: Україна, 93406, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, ВУЛИЦЯ ВІЛЄСОВА, будинок 1, ) заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 195 655 (сто дев`яносто п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Головного управління Національної поліції в Луганській області судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи, на суму 3000 (три тисячі) гривень.

Повне судове рішення 18 квітня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

І. Д. Компанієць