Справа № 320/13333/23
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року № 320/13333/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Національної поліції України у зарахуванні ОСОБА_1 пільгової вислуги років до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

- зобов`язати Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугою років, відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" час проходження ОСОБА_1 служби в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ з 22.05.2003 по 05.11.2010 та з 15.03.2014 по 06.03.2015 та, на посадах у підрозділах боротьби зі злочинами, пов`язаної з торгівлею людьми органів внутрішніх справ з 05.11.2010 по 07.05.2012 у пільговому обчисленні, в загальній кількості 14 років 11 місяців 14 днів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач повідомив, що періоди його служби в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ з 22.05.2003 по 05.11.2010 та з 15.03.2014 по 06.03.2015 та, на посадах у підрозділах боротьби зі злочинами, пов`язаної з торгівлею людьми органів внутрішніх справ з 05.11.2010 по 07.05.2012 дають йому право на зарахування цих періодів у пільговому обчисленні з розрахунку 1,5 роки за кожен рік служби, до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Брагіна О.Є.) відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв`язку із звільненням з посади головуючого судді у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи.

За результатами повторного автоматизованого розподілу адміністративна справа була передана для розгляду судді Василенко Г.Ю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 прийнято адміністративну справу до провадження та визначено, що вона буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві на позов зазначив, що вислуга років позивача на пільгових умовах за періоди проходження служби з 22.05.2003 по 05.11.2010, з 15.03.2014 по 06.03.2015 та з 05.11.2010 по 26.07.2011 складає 04 роки 07 місяців 15 днів, про що його було повідомлено листом, а такі періоди включені до стажу (календарного) служби в поліції.

Також відповідач стверджує про відсутність розрахунків та обґрунтування заявленого позивачем пільгового стажу 14 років 11 місяців 14 днів за періоди проходження ним служби в спеціальних підрозділах.

Крім того, відповідач вказав, що наказ про звільнення позивача, в якому зазначено стаж служби у поліції та вислугу років у пільговому обчисленні, позивачем не оскаржений, є діючим та, відповідно, має правові наслідки. Тобто, на думку відповідача, позивач фактично погодився із вислугою років у пільговому обчисленні, зазначеною у цьому наказі.

Також, на думку відповідача, розмір календарної вислуги років, стажу позивача є недостатніми для призначення йому пенсії за вислугу років.

Заявлене у відзиві на позовну заяву прохання залишити позовну заяву без розгляду з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду не розглядається судом, оскільки воно міститься у відзиві на позовну заяву, в якому відповідач викладає заперечення проти позову (частина перша статті 162 КАС України). Суд зазначає, що відзив на позовну заяву не є клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду, надання якого передбачено вимогами статті 166 КАС України, якими відповідач не скористався, оскільки відповідно до частини другої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Тобто, для порушення перед судом процесуального питання щодо залишення позовної заяви без розгляду учасник справи, зокрема, відповідач має подати клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у формі окремого (самостійного) письмового процесуального документу.

Крім того, позивач у відзиві на позовну заяву просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві без зазначення мотивувань такого прохання, яке не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Проте, рішення у цій справі не тягне за собою обв`язок прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України однозначного рішення. У разі задоволення позовних вимог та набрання рішенням суду законної сили Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в межах дискреційних повноважень самостійно буде приймати рішення стосовно позивача.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , виданим 10.03.2021.

Відповідно до послужного списку позивача, останній у періоди з 22.05.2003 по 05.11.2010, з 15.03.2014 по 06.03.2015 проходив службу на посадах в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, а саме:

- з 22.05.2003 по 01.03.2004 - оперуповноважений в особливо важливих справах другого міжрайонного відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 01.03.2004 по 26.07.2005 - оперуповноважений в особливо важливих справах другого міжрайонного відділу по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 26.07.2005 по 07.10.2005 - заступник начальника другого міжрайонного відділу по боротьбі з організованою злочинністю управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 07.10.2005 по 21.09.2009 - начальник другого міжрайонного відділу по боротьбі з організованою злочинністю управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 21.09.2009 по 21.04.2010 - заступник начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 24.04.2010 по 22.06.2010 - виконуючий обов`язки начальника відділу боротьби з організованими злочинними групами у пріоритетних напрямках економіки управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Київській області;

- з 15.03.2014 по 06.03.2015 - заступник начальника Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України - начальник антикорупційного бюро (на правах управління).

При цьому, у період з 05.11.2010 по 07.05.2012 позивач проходив службу на посадах у підрозділах боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми органів внутрішніх справ, а саме:

- з 05.11.2010 по 28.01.2011 - заступник начальника управління боротьби з торгівлею людьми - начальник відділу організації боротьби з торгівлею людьми Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України;

- з 28.01.2011 по 27.04.2011 - заступник начальника управління боротьби з торгівлею людьми Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України;

- з 27.04.2011 по 17.10.2011 - заступник начальника Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України - начальник управління боротьби з торгівлею людьми;

- з 17.10.2011 по 07.05.2012 - заступник начальника Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України - начальник управління боротьби з торгівлею людьми.

Наказом Національної поліції від 09.09.2019 №993 о/с позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію. Станом на день звільнення стаж служби для виплати надбавки за вислугу років в поліції склав 23 роки 02 місяці; вислуга років на пільгових умовах 04 роки 01 місяць 02 дні.

16.03.2023 позивач звернувся до Національної поліції України із заявою про зарахування до календарної вислуги років служби в поліції пільгову вислугу років за періоди з 22.05.2003 по 05.11.2010, з 15.03.2014 по 06.03.2015 у загальній кількості 12 років 08 місяців 11 днів, а також здійснення відповідного перерахунку та надання розрахунку календарної вислуги років служби в поліції.

Листом Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 21.03.2023 №К-180/12/1/2/01-2023 на звернення позивача повідомлено, що у періоди з 22.05.2003 по 26.07.2011 та з 15.03.2014 по 09.04.2015 він проходив службу на посадах в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю та з кіберзлочинністю і торгівлею людьми органів внутрішніх справ та зазначені періоди зараховані до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, як періоди проходження служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Проінформовано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та наказу МВС України від 14.11.2007 №431 до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора місяці може бути зараховано час проходження служби на посадах в підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю з 22.05.2003 по 05.11.2010 та з 15.03.2014 по 09.04.2015, крім цього згідно з наказом МВС України від 01.10.2007 №366 до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора місяці може бути зараховано час проходження служби на посадах в підрозділах боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми органів внутрішніхсправ з 05.11.2010 по 26.07.2011 у загальній кількості - 04 роки 07 місяців 15 днів. Зазначена вислуга років у пільговому обчисленні підлягає зарахуванню на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, які мають право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Не погоджуючись із правомірністю відмови відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України Про Національну поліцію від 07.07.2015 № 580-VIII (далі по тексту - Закон № 580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина друга статті 59 Закону № 580-VIII).

Стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (частина перша статті 78 Закону № 580-VIII).

Згідно із частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Положеннями статті 1 Закону №2262-ХІІ визначено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом а статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям: надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Пунктом б статті 12 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Тобто, положеннями Закону № 2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугою років (стаття 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

В силу положень пункту б частини першої статті 17 Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України визначено такий порядок у постанові від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі по тексту- Постанова № 393).

Абзацом 8 пункту 1 Постанови № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу.

Наказом МВС України від 14.11.2007 №431 "Про затвердження переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 роки за кожен рік служби", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.12.2007 за №1350/14617 (далі по тексту - Наказ № 431), наказано:

1) затвердити Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, що додається.

2) вислуга років на пільгових умовах зараховується особам з дня призначення на посади працівників, зазначених у пункті 1 цього наказу (крім усіх посад секретаріату, канцелярії, чергової частини, аналітичного центру, режимно-секретних підрозділів, фінансової і господарської частини та посади помічника керівника органів виконавчої влади, установ, підприємств і організацій з питань взаємодії в боротьбі з організованою злочинністю), які перебували на службі після набрання чинності Постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року N 3720-XII ( 3720-12 ) "Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально - технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України".

Відповідно до зазначеного переліку до посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби віднесено, зокрема, посади оперуповноваженого в особливо важливих справах, заступника начальника відділу, начальника відділу, заступника начальника Головного управління.

Судом встановлено, що відповідно до послужного списку позивача, останній у періоди з 22.05.2003 по 05.11.2010, з 15.03.2014 по 06.03.2015 проходив службу на посадах в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, а саме:

- з 22.05.2003 по 01.03.2004 - оперуповноважений в особливо важливих справах другого міжрайонного відділу управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 01.03.2004 по 26.07.2005 - оперуповноважений в особливо важливих справах другого міжрайонного відділу по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 26.07.2005 по 07.10.2005 - заступник начальника другого міжрайонного відділу по боротьбі з організованою злочинністю управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 07.10.2005 по 21.09.2009 - начальник другого міжрайонного відділу по боротьбі з організованою злочинністю управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 21.09.2009 по 21.04.2010 - заступник начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в місті Києві;

- з 24.04.2010 по 22.06.2010 - виконуючий обов`язки начальника відділу боротьби з організованими злочинними групами у пріоритетних напрямках економіки управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Київській області;

- з 15.03.2014 по 06.03.2015 - заступник начальника Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України - начальник антикорупційного бюро (на правах управління).

Таким чином дія означених вище нормативно-правових актів поширювалася і на позивача, адже у Переліку значилися посади які він обіймав.

Постановою Кабінету Міністрів України Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 від 19.09.2007 №1144 доповнено підпункт в пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393: час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах кримінальної міліції у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах дітей, боротьби з незаконним обігом наркотиків та боротьби із злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 01.10.2007 №366 Про затвердження Переліку посад начальницького складу підрозділів кримінальної міліції у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах дітей, боротьби з незаконним обігом наркотиків та боротьби із злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми органів внутрішніх справ, тза якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.10.2007 за № 1163/14430 (далі по тексту - Наказ №366), наказано:

1) затвердити Перелік посад начальницького складу підрозділів кримінальної міліції у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах дітей, боротьби з незаконним обігом наркотиків, боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця (додається).

2) вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується особам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2007 року N 1144 ( 1144-2007-п ), при цьому таким особам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.

Відповідно до Переліку посад начальницького складу підрозділів кримінальної міліції у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах дітей, боротьби з незаконним обігом наркотиків, боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця:

- начальник Департаменту, перший заступник начальника Департаменту, заступник начальника Департаменту, начальник управління, заступник начальника управління, начальник бюро, заступник начальника бюро, начальник відділу, заступник начальника відділу, начальник відділення, начальник сектору, головний оперуповноважений-інспектор, старший оперуповноважений в особливо важливих справах, старший оперуповноважений, оперуповноважений, помічник оперуповноваженого, старший інспектор з особливих доручень, старший інспектор.

Як було встановлено судом, у період з 05.11.2010 по 07.05.2012 позивач проходив службу на посадах у підрозділах боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми органів внутрішніх справ, а саме:

- з 05.11.2010 по 28.01.2011 - заступник начальника управління боротьби з торгівлею людьми - начальник відділу організації боротьби з торгівлею людьми Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України;

- з 28.01.2011 по 27.04.2011 - заступник начальника управління боротьби з торгівлею людьми Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України;

- з 27.04.2011 по 17.10.2011 - заступник начальника Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України - начальник управління боротьби з торгівлею людьми;

- з 17.10.2011 по 07.05.2012 - заступник начальника Департаменту боротьби з кіберзлочинністю і торгівлею людьми МВС України - начальник управління боротьби з торгівлею людьми.

Таким чином дія означених вище нормативно-правових актів поширювалася і на позивача, адже у Переліку значилися посади які він обіймав.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13.05.1997 року №1-зп, від 09.02.1999 року № 1-рп/99, від 05.04.2001 року № 3-рп/2001 та від 13.03.2012 року № 6-рп/2012 висловив позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Суд зазначає, що статтею 17 Закону України № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону України № 2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом України № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років у тому числі поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України № 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393.

Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Така можливість передбачена Постановою № 393, чинною на період проходження позивачем служби в поліції на відповідних посадах.

Проаналізувавши вищевикладене, слід дійти висновку про те, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Висновок про застосування Постанови № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років поліцейським викладений у постановах Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

Ураховучи вищенаведене суд дійшов висновку, що право позивача на зарахування у пільговому обчисленні часу проходження служби в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ з 22.05.2003 по 05.11.2010 та з 15.03.2014 по 06.03.2015 та, на посадах у підрозділах боротьби зі злочинами, пов`язаної з торгівлею людьми органів внутрішніх справ з 05.11.2010 по 07.05.2012 визначається за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Крім того, з листа відповідача від 21.03.2023 на заяву позивача щодо зарахування пільгової вислуги років до календарної та стажу служби в поліції спірних періодів убачається, що позивача проінформовано про можливість зарахування таких періодів до вислуги років із розрахунку один місяць за півтора місяці відповідно до постанови КМУ №393 та наказів МВС №431, №366.

Тобто, листом від 21.03.2023 відповідачем не було відмовлено позивачу у зарахуванні до календарної вислуги років служби в поліції пільгову вислугу років в загальній кількості 14 років 11 місяців 14 днів, а фактично заяву позивача у цій частині не було розглянуто.

Натомість, відповідач обмежився лише загальним та, на думку суду, неповним розглядом поданої позивачем заяви.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача у зарахуванні позивачу пільгової вислуги років до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду поданої позивачем заяви від 16.03.2023.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ час проходження ОСОБА_1 служби в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ з 22.05.2003 по 05.11.2010 та з 15.03.2014 по 06.03.2015 та, на посадах у підрозділах боротьби зі злочинами, пов`язаної з торгівлею людьми органів внутрішніх справ з 05.11.2010 по 07.05.2012 у пільговому обчисленні, в загальній кількості 14 років 11 місяців 14 днів не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що фактично відповідач станом на момент виникнення спірних відносин не відмовляв у здійсненні такого зарахування.

Водночас, з метою захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне змінити обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.03.2023 з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позов слід задовольнити частково з виходом за межі позовних вимог.

Суд зауважує, що посилання сторін на практику Верховного Суду у межах заявлених позовних вимог не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не було відмовлено у зарахуванні пільгової вислуги років до календарної.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2147,20 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Національної поліції України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо неналежного розгляду поданої ОСОБА_1 заяви від 16.03.2023.

Зобов`язати Національну поліцію України повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 16.03.2023 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім грн 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Національної поліції України (ідентифікаційний код 40108578).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.