Справа № 480/13137/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р., з 01.01.2004 по 04.12.2006, з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р.; на посаді сестри медичної палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 31.01.2007 по 31.08.2020, на посаді сестри медичної (брата медичного) інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 01.09.2020 по 27.04.2022, з 01.06.2022 по 17.06.2022, з 01.10.2022 по 14.11.2022, з01.04.2023 по 30.06.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня звернення із заявою про призначення пенсії.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачам для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача. Також даною ухвалою було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позивача.
На виконання вимог суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему "Електронний суд" було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що позивач 26.10.2023 звернувся до уповноваженого органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком N 2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року N° 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача буде здійснюватись відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. При розгляді наданого пакету документів та індивідуальних відомостей застрахованої особи було встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 , обчислений з урахуванням кратності відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на дату звернення, становить 42 роки 02 місяці 11 днів, на пільгових умовах за ст. № 2, обчислений з урахуванням кратності відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за роботу в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я, становить - 51 рік 03 місяці 28 днів. При розрахунку стажу було виключено відпустки без збереження заробітної плати та перерва в атестації робочих місць. За таких обставин, Головним управлінням ПФУ в Донецькій області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із недосягненням встановленого пенсійного віку (а.с. 58-60).
Також представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області через систему "Електронний суд" було надано суду матеріали пенсійної справи позивача (а.с. 71-103).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області детальний розрахунок щодо зарахованих періодів роботи до пільгового та страхового стажу позивача, із зазначенням причин не зарахування спірних періодів як до пільгового так і до страхового стажу, з урахуванням ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Після надання представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області додаткових пояснень, представником позивача через систему "Електронний суд" подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі до страхового стажу періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р. з 01.01.2004 по 04.12.2006, з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р.; на посаді сестри медичної палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 31.01.2007 по 31.08.2020, на посаді сестри медичної (брата медичного) інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 01.09.2020 по 27.04.2022, з 01.06.2022 по 17.06.2022, з 01.10.2022 по 14.11.2022, з 01.04.2023 по 30.06.2023, а також у подвійному розмірі до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р. та з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дня звернення із заявою про призначення пенсії.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки НОМЕР_2 , судом встановлено, що позивач працювала, зокрема:
- з 17.07.1989 по 17.10.1996 року на посаді медсестри палатної психоневрологічного відділення Сумської обласної дитячої лікарні (з 01.01.1994 року відділення перейменоване у відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки);
- з 18.10.1996 на посаді медсестри палатної/сестри медичної інфекційно-боксового відділення для дітей молодшого віку Державної комунальної установи Сумської обласної дитячої лікарні, яка в подальшому реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" (а.с. 88-89).
Даний факт також підтверджується уточненою довідкою Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" від 24.10.2023 № 01-15/4/67 та довідкою Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" від 24.10.2023 № 01-15/4-67 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 102-103, 148).
Позивач звернулась до пенсійного органу із заявою від 26.10.2023 року про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 (а.с. 96).
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням від 01.11.2023 р. № 69 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

При цьому у даному рішенні зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж ОСОБА_1 обчислений з урахуванням кратності відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення на дату звернення становить 42 роки 02 місяці 11 днів, на пільгових умовах за Списком № 2 обчислений з урахуванням кратності відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення за роботу в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я 51 рік З місяці 28 днів, (виключено відпустки без збереження заробітної плати та перерва в атестації робочих місць) (а.с. 37, 83).

Також представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було надано суду рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (в заміну рішення про відмову від 01.11.2023 № 69) від 12.01.2024 № 69, яким також відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

При цьому у даному рішенні зазначено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж ОСОБА_1 обчислений з урахуванням кратності відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення на дату звернення становить 42 роки 03 місяці 29 днів, на пільгових умовах за Списком № 2 обчислений з урахуванням кратності відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення за роботу в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я 51 рік 03 місяці 26 днів, (виключено відпустки без збереження заробітної плати та перерва в атестації робочих місць) (а.с. 134).

Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернулася з позовною заявою до суду.

Отже судом встановлено, що згідно оскаржуваних рішень, відповідачем фактично було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, у зв`язку з недосягненням необхідного віку 55 років. При цьому предметом спору також є не зарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі до страхового стажу періодів роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р. з 01.01.2004 по 04.12.2006, з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р.; на посаді сестри медичної палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 31.01.2007 по 31.08.2020, на посаді сестри медичної (брата медичного) інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 01.09.2020 по 27.04.2022, з 01.06.2022 по 17.06.2022, з 01.10.2022 по 14.11.2022, з 01.04.2023 по 30.06.2023, а також у подвійному розмірі до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р. та з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 9 липня 2003 року (далі Закон № 1058-ІV) розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах".

За приписами статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом а статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року (далі Закон № 213-VІІІ), який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (далі - Рішення № 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року по справі № 360/3611/20 (провадження № 11-209заі21).

З матеріалів справи, а саме з копії паспорту НОМЕР_3 судом встановлено, що на момент звернення до пенсійного органу із заявою від 26.10.2023 року, вік позивача становить 53 роки 01 місяць 02 дні.

При цьому у рішенні від 01.11.2023 р. № 69 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначено, що страховий стаж позивача обчислений з урахуванням кратності відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення на дату звернення становить 42 роки 02 місяці 11 днів, на пільгових умовах за Списком № 2 обчислений з урахуванням кратності відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення за роботу в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я - 51 рік 03 місяці 28 днів, (виключено відпустки без збереження заробітної плати та перерва в атестації робочих місць) (а.с. 37, 83).

Також у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.01.2024 № 69 за твердженням відповідача, прийняте "в заміну рішення про відмову від 01.11.2023 № 69" зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 обчислений з урахуванням кратності відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення на дату звернення становить 42 роки 03 місяці 29 днів, на пільгових умовах за Списком № 2 обчислений з урахуванням кратності відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення за роботу в інфекційному відділенні закладу охорони здоров`я 51 рік 03 місяці 26 днів, (виключено відпустки без збереження заробітної плати та перерва в атестації робочих місць) (а.с. 134).

Відтак, відмова в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла віку 53 років 01 місяць 02 дні та за розрахунками пенсійного органу мала страховий стаж роботи більше 42 років, а пільговий стаж - більше 51 рік, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням недосягнення нею встановленого пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №69 від 12.01.2024 р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 з 26.10.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Водночас, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо визнання нечинним чи скасування пенсійним органом рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 69 від 01.11.2023 р. та будь-яких обгрунтувань щодо заміни даного рішення рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №69 від 12.01.2024 р., суду не надано, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.11.2023 № 69 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі до страхового стажу періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р., з 01.01.2004 по 04.12.2006, з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р.; на посаді сестри медичної палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 31.01.2007 по 31.08.2020, на посаді сестри медичної (брата медичного) інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 01.09.2020 по 27.04.2022, з 01.06.2022 по 17.06.2022, з 01.10.2022 по 14.11.2022, з 01.04.2023 по 30.06.2023, суд зазначає наступне.

В спірних рішеннях відповідача не зазначено, які саме періоди роботи позивача зараховано чи не зараховано до пільгового та страхового стажу, зокрема, з урахуванням ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення"

При цьому у додаткових поясненнях представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зокрема, зазначено, що до стажу роботи відповідно до статті 60 Закону № 1788 не враховано період з 17.07.1989 по 17.10.1996, так як в цей час відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 від 17.07.1989 заявниця працювала на посаді медсестри психоневрологічного відділення, яке не відноситься до психіатричних закладів. Цей період також не підтверджено пільговою довідкою від 24.10.2023 № 01-15/4/67, виданою КНП «Обласна дитяча клінічна лікарня» Сумської обласної ради (а.с. 121).

В свою чергу з розрахунку стажу, наданому представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд вбачає, що дійсно до стажу роботи позивача відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не враховано періоди роботи з 17.07.1989 по 17.10.1996 (а.с. 138).

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

В той же час, відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909).

У розділі 2 Охорона здоров`я Переліку № 909 визначено, що до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз. 7 ч. 1 статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

При цьому у абз. 7 ч. 1 статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" (в редакції, до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання психіатричної допомоги" № 2205-VIII від 14.11.2017) було визначено, що психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Крім того Міністерство праці та соціальної політики України, Мінстерство охорони здоров`я України та Пенсійний фонду України у спільному листі від 29.12.2005 року N 625/0/15-05/039-6 N 10.01.09/2606 N 16918/02-20 роз`яснили, що заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Також відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня", яка наявна у матеріалах справи та була надана відповідачем разом з додатковими поясненнями, позивач з 17.07.1989 по 17.10.1996 року працювала на посаді медсестри палатної психоневрологічного відділення та дана посада передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту, посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (а.с. 136).

А відтак суд зазначає, що психоневрологічне відділення відноситься до психіатричного закладу та відповідно спірний період роботи позивача з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р. на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення має бути зарахований до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Також у додаткових поясненнях зазначено, що до Списку № 2 та статті 60 не враховано періоди з 05.12.2006 по 30.01.2007, з 28.04.2022 по 31.05.2022, з 18.06.2022 по 30.09.2022, з 15.11.2022 по 31.03.2022, оскільки згідно пільгової довідки від 24.10.2023 № 01-15/4/67 ОСОБА_1 перебувала у відпустках без збереження заробітної плати.

З матеріалів справи судом встановлено, а саме, з копії трудової книжки НОМЕР_2 , що позивач працювала, зокрема, з 18.10.1996 на посаді медсестри палатної/сестри медичної інфекційно-боксового відділення для дітей молодшого віку Державної комунальної установи Сумської обласної дитячої лікарні, яка в подальшому реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" (а.с. 88-89).

З розрахунку стажу, наданому представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд вбачає, що дійсно до стажу роботи позивача відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не враховано період роботи з 05.12.2006 по 30.01.2007 (а.с. 138).

Проте суд зазначає, що в довідці від 24.10.2023 № 01-15/4/67 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня", на яку посилається представник відповідача та копія якої була додана до пояснень, не зазначено щодо перебування позивача у період 05.12.2006 по 30.01.2007 у відпустці без збереження заробітної плати (а.с. 21-22, 133).

Також дана інформація відсутня і в уточнюючій довідці від 24.10.2023 № 01-15/4/67, виданої Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня", яка міститься в матеріалах пенсійної справи позивача, наданих суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (а.с. 21-22, 74-75).

А відтак суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було протиправно не зараховано до стажу роботи позивача, відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення у подвійному розмірі період роботи з 05.12.2006 по 30.01.2007, з підстав перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати. При цьому судом враховано, що відповідачем не заперечується той факт, що період роботи позивача з 05.12.2006 по 30.01.2007 набутий у закладах, передбачених ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Також з розрахунку стажу судом встановлено, що періоди роботи позивача з 01.01.2004 по 04.12.2006, з 31.01.2007 по 10.08.2016, з 11.08.2016 по 27.04.2022, з 01.06.2022 по 17.06.2022, з 01.10.2022 по 14.11.2022 та з 01.04.2023 по 30.06.2023 року зараховано до страхового та спеціального стажу позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, проте, у одинарному розмірі (у розрахунку стажу у графі "Особливості території" зазначено "Мед.заклад із ст. 60) (а.с. 138).

Водночас період роботи з 17.10.2001 по 04.12.2001, відповідно до зазначеного розрахунку стажу, зараховано до стажу роботи позивача у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд зазначає, що представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ані у відзиві на позовну заяву, ані у додаткових поясненнях не зазначено підстав зарахування зазначених спірних періодів саме у одинарному, а не у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що з 01.01.2004 набрав чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Проте, як вже зазначалося судом вище, згідно ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, редакція статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не скасовує ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення та не зупиняє її дію.

Водночас, відповідно до пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону..

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу у подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, не пов`язано із набранням чинності Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004 року.

Зазначені висновки суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 04.04.2019 року по справі № 689/872/17, від 20.04.2022 року у справі № 214/3705/17 та від 27.04.2023 року у справі № 160/14078/23.

А відтак, враховуючи викладене та оскільки відповідачем не заперечується той факт, що періоди роботи позивача з 01.01.2004 по 04.12.2006, з 31.01.2007 по 10.08.2016, з 11.08.2016 по 27.04.2022, з 01.06.2022 по 17.06.2022, з 01.10.2022 по 14.11.2022 та з 01.04.2023 по 30.06.2023 року набуті у закладах, передбачених ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає, що відповідачем протиправно було не зараховано до стажу роботи позивача в подвійному розмірі вище зазначені періоди на посаді медсестри палатної/сестри медичної інфекційно-боксового відділення для дітей молодшого віку Державної комунальної установи Сумської обласної дитячої лікарні, яка в подальшому реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" (а.с. 88-89).

При цьому судом враховано, що в уточнюючій довідці від 24.10.2023 № 01-15/4/67, виданої Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня", яка наявна в матеріалах справи зазначено, що положенням про інфекційно-боксоване відділення для дітей молодшого віку затверджено списки захворювань, з якими госпіталізуються хворі діти для лікування у інфекційно-боксованому відділенні для дітей молодшого віку, що відповідає наказу МОЗ України від 19.07.1995 №133, отже, згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в інфекційних відділеннях враховується до стажу роботи в подвійному розмірі, згідно записам в трудовій книжці (а.с. 74-75).

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі до страхового стажу періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 01.01.2004 по 04.12.2006, з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р.; на посаді сестри медичної палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 31.01.2007 по 31.08.2020, на посаді сестри медичної (брата медичного) інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 01.09.2020 по 27.04.2022, з 01.06.2022 по 17.06.2022, з 01.10.2022 по 14.11.2022, з 01.04.2023 по 30.06.2023.

При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі до страхового стажу періоду роботи на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р., оскільки як встановлено судом період роботи з 17.10.2001 по 04.12.2001, відповідно до розрахунку стажу, зараховано до стажу роботи позивача у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як працівнику охорони здоров"я (а.с. 138). Про даний факт також зазначено самим представником позивача у заяві про уточнення позовних вимог (а.с. 153).

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р. та з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р., суд зазначає наступне.

У додаткових поясненнях представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зокрема, зазначено, що до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 17.10.2001 по 04.12.2001 та з 05.12.2006 по 30.01.2007, оскільки наявні розриви між наказами про атестацію робочого місця від 17.10.1996 № 281А, від 05.12.2001 № 222А, від 31.01.2007 № 48.

При цьому з розрахунку стажу та розрахунку стажу для розрахунку права судом встановлено, що до пільгового стажу позивача по Списку №2 дійсно не було враховано періоди роботи з 17.10.2001 по 04.12.2001 та з 05.12.2006 по 30.01.2007 (а.с. 137-138).

Як вже зазначалося судом вище, відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_2 , позивач працювала, зокрема, з 18.10.1996 на посаді медсестри палатної/сестри медичної інфекційно-боксового відділення для дітей молодшого віку Державної комунальної установи Сумської обласної дитячої лікарні, яка в подальшому реорганізована шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня" (а.с. 88-89).

Тобто фактично відповідачем було частково зараховано до пільгового стажу позивача по Списку №2 період її роботи на посаді медсестри палатної/сестри медичної інфекційно-боксового відділення для дітей молодшого віку.

Проте суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19) зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

А відтак, оскільки представником позивача не заперечується факт віднесення посади позивача до Списку № 2, суд зазначає, що відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача по Списку №2 період роботи з 17.10.2001 по 04.12.2001 та з 05.12.2006 по 30.01.2007, з підстав наявності розривів між наказами про атестацію робочого місця від 17.10.1996 № 281А, від 05.12.2001 № 222А, від 31.01.2007 № 48.

Також з розрахунку стажу та розрахунку стажу для розрахунку права судом встановлено, що до пільгового стажу позивача по Списку №2 також не зараховано спірний період роботи з 17.07.1989 по 20.11.1990 та з 01.08.1993 по 30.01.2007 (а.с. 137-138).

При цьому ані у відзиві, ані у додаткових поясненнях представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не зазначено підстав щодо не зарахування даного періоду до пільгового стажу позивача по Списку № 2.

З матеріалів справи, а саме з копії трудової книжки НОМЕР_2 , судом встановлено, що позивач працювала, зокрема, з 17.07.1989 по 17.10.1996 року на посаді медсестри палатної психоневрологічного відділення Сумської обласної дитячої лікарні (з 01.01.1994 року відділення перейменоване у відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки).

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 р. передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинний на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992 р.

Тобто в період роботи позивача необхідно застосовувати Список 2, який був чинний у цей період.

Згідно п. 1 розділу XXVI "Установи охорони здоров`я" Списку № 2 затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 "Об утверждении списков производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" (мовою оригіналу) до Списку №2 відносяться "Младший медицинский персонал, работающий в лепрозориях, психиатрических и психоневрологических учреждениях (непосредственно обслуживающий психических больных), туберкулезных и инфекционных учреждениях (непосредственно обслуживающий больных), прозекторских и моргах (мовою оригіналу).

Також відповідно до позиції 2260000в підрозділу 54б розділу XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" "Списку 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 "Об утверждении списков производств, работ, профессий, должностей и показателей, дающих право на льготное пенсионное обеспечение (мовою оригіналу), до Списку №2 відносяться "Работники, непосредственно обслуживающие больных в психиатрических (психоневрологических) лечебно-профилактических учреждениях и отделениях домов ребенка: младший медицинский персонал, средний медицинский персонал" (мовою оригінала).

Згідно до Номенклатури спеціальностей середніх медичних працівників, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України N 146 від 23.10.91, до середніх медичних працівників відноситься посада медичної сестри.

При цьому відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників "Охорона здоров`я", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002 р. № 117, сестра медична відноситься до фахівців.

Отже посада медсестри психоневрологічного відділення передбачена Списком № 2.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що трудова книжка позивача є належним та достатнім доказом для підтвердження роботи позивача з 17.07.1989 по 17.10.1996 року на посаді медсестри палатної психоневрологічного відділення Сумської обласної дитячої лікарні (з 01.01.1994 року відділення перейменоване у відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки), яка надає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

Водночас суд зазначає, що вказаний запис виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати. При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині періоду з 17.07.1989 по 17.10.1996 року містять неправдиві або недостовірні відомості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області були відсутні підстави для не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоду роботи з 17.07.1989 по 17.10.1996 року.

При цьому як вже зазначалося судом вище, статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що робота, зокрема, у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

А відтак, враховуючи викладене та оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було зараховано періоди на посаді медсестри палатної/сестри медичної інфекційно-боксового відділення для дітей молодшого віку до пільгового стажу позивача з урахуванням ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р. та з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р., підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України та оскільки судом було скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії саме Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суму судового збору в розмірі 536,80 грн., сплаченого згідно квитанції № 0.0..2 (а.с. 41).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоаольнии частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.11.2023 № 69 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.01.2024 р. №69 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) у подвійному розмірі до страхового стажу періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 01.01.2004 по 04.12.2006, з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р.; на посаді сестри медичної палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 31.01.2007 по 31.08.2020, на посаді сестри медичної (брата медичного) інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 01.09.2020 по 27.04.2022, з 01.06.2022 по 17.06.2022, з 01.10.2022 по 14.11.2022, з 01.04.2023 по 30.06.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) у подвійному розмірі до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи на посаді медсестри палат психоневрологічного відділення (з 01.01.1994 року назва відділення - «відділення для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки») з 17.07.1989 р. по 20.11.1990 р. та з 01.08.1993 р. по 17.10.1996 р.; на посаді медичної сестри палатної інфекційно-боксованого відділення для дітей молодшого віку з 17.10.2001 р. по 04.12.2001 р. та з 05.12.2006 р. по 30.01.2007 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) з 26.10.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, 84122, ) суму судового збору в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек