Справа № 580/2667/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року справа № 580/2667/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати позивачці за травень 2023 року страхової виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, яка з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не була виплачена позивачці, як дружині покійного ОСОБА_2 , протиправною;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь позивачки страхову виплату за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, за травень 2023 року, на яку мав право покійний чоловік ОСОБА_2 , в сумі 3176,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що покійний чоловік отримував щомісячну страхову виплату за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від професійного захворювання, яке спричинило втрату працездатності, в розмірі 4143,06 грн. Чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у позивачки є право на отримання належної йому страхової виплати за 23 дні травня 2023 року в сумі 3176,35.

Позивачка звернулась до відповідача із заявою з вимогою перерахувати на її рахунок страхову виплату, однак відповідач такого перерахування не здійснив.

Ухвалою від 20.03.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.04.2024 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивачка звернулася до суду за захистом майнових відносин, які стосуються її права власності на майно, а саме спадкових прав. Захист такого права з огляду на ст. 17, 19 КАС України не може відбуватися в порядку адміністративного судочинства. Крім того, вважає, що позивачка пропустила строк звернення із цим позовом до суду.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно копії свідоцтва про одруження від 07.05.1969 НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області як одержувач страхової виплати внаслідок професійного захворювання.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.05.2023 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.05.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй недоотриманої страхової виплати у зв`язку зі смертю отримувача чоловіка ОСОБА_2 .

30.08.2023 позивачка повторно звернулась до відповідача із заявою про виплату їй недоотриманої страхової виплати у зв`язку зі смертю отримувача чоловіка ОСОБА_2 .

У відповідь на заяву від 30.05.2023, відповідач направив на адресу позивачки лист від 21.09.2023 № 12088-12092/Т-03/8-2300/23, в якому зазначив, що наразі Пенсійний фонд України вживає заходи щодо можливості здійснення нарахування недоотриманих коштів страхової виплати.

09.11.2023 позивачка повторно звернулась до відповідача із заявою про виплату їй недоотриманої страхової виплати у зв`язку зі смертю отримувача чоловіка ОСОБА_2 .

У відповідь на заяву від 09.11.2023, відповідач направив на адресу позивачки лист від 05.12.2023 № 16130-16229/Т-03/8-2300/23, в якому зазначив, що наразі Пенсійний фонд України вживає заходи щодо можливості здійснення нарахування недоотриманих коштів страхової виплати.

Бездіяльність Головного управління щодо невиплати за травень 2023 року страхової виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, яка з вини Головного управління не була виплачена позивачці, як дружині покійного ОСОБА_2 , позивачка вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі Закон № 1105-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 41 Закону № 1105-XIV страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Відповідно до ст. 35 Закону № 1105-XIV у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є, зокрема, особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якщо вони не працюють.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Згідно ч. 4 ст. 41 Закону № 1105-XIV страхові виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має на це право, здійснюються за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Відповідно до ч. 10 ст. 41 Закону № 1105-XIV належні суми страхових виплат, що з вини уповноваженого органу управління або його територіальних органів не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті таких осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності включаються до складу спадщини.

Суд встановив, що у свою чергу не заперечується відповідачем, що суми страхових виплат за травень 2023 року ОСОБА_2 залишились невиплаченими у зв`язку із його смертю. Суд врахував, що позивачка, як дружина померлого, звернулась до відповідача щодо виплати призначених, але не виплачених сум страхових виплат у межах строку встановленого Законом № 1105-XIV після смерті чоловіка, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що суми належних ОСОБА_2 страхових виплат за травень 2023 року, що залишились невиплаченими належить виплаті позивачці в силу прямої вказівки ч. 10 ст. 41 Закону № 1105-XIV.

Суд також врахував, що у матеріалах справи відсутні жодні докази, що у період із 30.05.2023 (дати звернення позивачки із заявою про виплату спірних коштів) по дату вирішення цього спору відповідач вчинив належні дії щодо нарахування та виплати позивачці спірних сум страхових виплат.

За вказаних обставин суд доходить висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачці сум страхових виплат за травень 2023 року, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Посилання представниці відповідача, що захист права позивачки у спірних правовідносинах не може відбуватися в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосуються її права власності на майно, а саме спадкових прав, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 10 ст. 41 Закону № 1105-XIV спірні суми страхових виплат включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у померлого членів сім`ї. Оскільки у спірних правовідносинах позивачка є дружиною отримувача страхових виплат та звернулась із заявою про їх виплату, невиплачені ОСОБА_2 суми страхових виплат не включаються до складу спадщини.

Посилання представниці відповідача на висновки Верховного Суду у постанові від 07.04.2021 (справа № 0540/5860/18-а) суд вважає необґрунтованими, оскільки у вказаній справі перевірці підлягало питання правомірності права позивача на отримання страхових виплат (заборгованості) згідно свідоцтва про право на спадщину, що є відмінним від обставин справи, що розглядається. Таким чином, суд не враховує висновки Верховного Суду у вказаній справі, оскільки вони не є релевантними до спірних правовідносин.

Щодо посилання представниці відповідача на пропуск позивачкою строку звернення до суду, то суд зазначає, що під час відкриття провадження у справі суддя з`ясував, що адміністративний позов поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, з моменту отримання листа відповідача від 21.09.2023.

Суд врахував, що у матеріалах справи відсутні жодні докази нарахування відповідачем страхової виплати у сумі 3176 грн, відтак позовні вимоги в частині стягнення страхової виплати у вказаній сумі суд вважає необґрунтованими, оскільки стягненню належать лише суми нарахованих, але не виплачених коштів.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у цьому випадку слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити нарахування та виплату позивачці страхову виплату за травень 2023 року, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачем судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 сум страхових виплат за травень 2023 року, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суми страхової виплати за травень 2023 року, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилася недоодержаними у зв`язку з його смертю.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 19.04.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК