Справа № 489/771/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 489/771/24

Перша інстанція: суддя Кокорєв В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2024 у справі № 489/771/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.01.2024 поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержантом поліції Биковим А.М. винесено постанову серії ЕНА №1317259 про те, що 26.01.2024 о 20:50 год. ОСОБА_1 у м. Миколаєві по вул. Кузнецькій, 201, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA TOUR, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн. Позивач вказує на те, що з оскаржуваною постановою він не згоден, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова серії ЕНА №1317259 від 26.01.2024 винесена з порушенням вимог законодавства. Жодних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зібрано не було, до матеріалів справи не долучено, а отже і не було використано під час розгляду справи. Протокол відповідачем в порушення вимог ст. ст. 251, 254 КУпАП не складався, відео чи будь-яких інших доказів до матеріалів справи не долучено і не використано, про що свідчить п.7 оскаржуваної постанови.

Крім того, ОСОБА_1 в позові зазначив, що під час руху (в дорозі) в нього перегоріла лампа, тому мала місце технічна несправність, яку він не міг передбачити чи попередити. У разі виникнення несправностей, що забороняють експлуатацію транспортного засобу, водій має можливість керувати ним, хоча лише і для того аби рухатись якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту. Законодавством чітко передбачено для водія механізм правомірного вирішення несправності, що виникла у дорозі, шляхом її усунення. Працівники патрульної поліції не надали позивачу такої можливості. Тому, позивач просить скасувати постанову серії ЕНА №1317259 від 26.01.2024 винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержантом поліції ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву у якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що під час несення служби 26.01.2024 в м. Миколаєві по вул. Кузнецька біля буд. 201 інспекторами Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції був зупинений транспортний засіб SKODA OCTAVIA TOUR, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за порушення п.п. 2.9 «в» ПДР, а саме номерний знак транспортного засобу неосвітлений в темну пору доби. Позивача повідомлено, що розгляд справи за ч.1 ст. 121-3 КУпАП буде проводитися на місці зупинки транспортного засобу. Після чого ОСОБА_1 було роз`яснено права особи згідно з ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержант поліції ОСОБА_2 виніс постанову серії ЕНА №1317259 від 26.01.2024 та наклав адміністративне стягнення на позивача у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн. відповідно до санкції ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Позивача було ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови та вручена її копія. ОСОБА_1 не надано жодного підтвердження, що спростовує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Також представник відповідача зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП є наявним та підтверджується долученими до відзиву доказами у вигляді записів з нагрудних відеореєстраторів №470573, №471610 та автомобільного реєстратора. На відеозаписі з автомобільного реєстратора зафіксовано те, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі SKODA OCTAVIA TOUR, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.9 «в» ПДР та був зупинений працівниками поліції згідно з ч.3 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". На відеозаписах з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції зафіксовано процедуру розгляду справи. Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що він не знав, що обов`язково повинна бути наявною підсвітка державного номерного знаку. Дане пояснення було взято до уваги під час розгляду справи. Позивач вважає, що жодних доказів зібрано не було, однак дане твердження не відповідає дійсності, оскільки докази вчинення правопорушення та розгляд справи зафіксовано на відеозаписах і повністю підтверджують законність та обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення. Також, посилання позивача на п.п. 31.5, 31.4 ПДР представник відповідача вважає хибним, оскільки ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.9 «в» ПДР, а обставини викладені в п.п. 31.5, 31.4 ПДР не є підставою для уникнення відповідальності за порушення, а лише дозволяють рухатись далі без порушень ПДР. Посилання позивача на те, що працівники поліції позбавили ОСОБА_1 можливості усунути несправності спростовується відеозаписами, доданими до відзиву. Представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова серії ЕНА №1317259 від 26.01.2024 є обґрунтованою та законною, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ленінський районний суд м. Миколаєва рішенням від 05.03.2024 у справі № 489/771/24 адміністративний позов задовольнив.

Скасував постанову серії ЕНА №1317259 від 26.01.2024, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержантом поліції Биковим Артемом Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

Закрив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Стягнув з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що матеріалами справи підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.01.2024 поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ЕНА №1317259 про накладення адміністративного стягнення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 26.01.2024 о 20:50 год. ОСОБА_1 у м. Миколаєві по вул. Кузнецькій, 201, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA TOUR, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Відеофіксація здійснювалась камерами поліцейських №№470573, 471610.

Не погоджуючись із зазначеною постановою відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача, на якого покладається обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано доказів, які б підтверджували наявність вини ОСОБА_1 в тому, що останній 26.01.2024 о 20:50 год. керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA TOUR, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як визначено частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі ПДР).

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Аналогічні положення містяться у статті 14 Закону України "Про дорожній рух".

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР).

Згідно із пунктом 2.9 (в) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

В свою чергу, частиною 1 статті 121-3 КУпАП встановлено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Отже, керування транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості є порушенням ПДР та створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Згідно зі статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тощо.

При цьому, в силу приписів пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Апеляційний суд також враховує, що у розумінні ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу (ч.4).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема частинами першою і другою статті 121-3 КУпАП.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, вказаними нормами передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Водночас, за приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, згідно фактичних обставин справи, будь-якої оцінки доводам позивача зокрема стосовно того, що при виїзді він перевіряв автомобіль та його транспортний засіб був справним в тому числі освітлювався задній номерний знак, а також з приводу можливих причин зникнення освітлення під час руху автомобіля та відсутності у цей час у позивача можливості виявити відсутність освітлення у разі, якщо така дійсно була - поліцейський розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно позивача у справі не надав, лише обмежившись констатацією факту встановлення порушення позивачем п.2.9.в) ПДР під час керування транспортним засобом, опис якого зафіксовано в оскаржуваній постанові.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Із змісту статті 283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У відповідності до частини 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частин 1, 4 статті 73, частини 2 статті 74, статті 75 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Водночас, колегія суддів наголошує, що в силу вимог частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з приписів статей 8, 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Колегія суддів також зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Так, на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваної постанови відповідач посилається на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського (відеозаписи 0470573, 471610).

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що відповідачем разом з відзивом на позовну заяву долучено компакт-диск з портативних відеореєстраторів поліцейських (а.с. 27).

Як вбачається з вказаних відеозаписів, під час зупинки транспортного засобу позивача останній надав поліцейському пояснення в яких зазначив, що він не знав, що підсвітка номеру не працює і вказав, що вона могла вийти з ладу після початку руху.

Також, відповідно до вищевказаних відеозаписів, позивач на місці зупинки зазначив, що раніше його не зупиняли працівники поліції за вказане правопорушення і не накладали адміністративне стягнення, що свідчить про відсутність умислу та вина позивача.

Колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що виходячи зі змісту приписів ст.9 КУпАП, юридичною підставою для відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина.

Разом з цим, відсутність хоча б одного з наведених елементів, в свою чергу виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Враховуючи визначення адміністративного правопорушення (проступку) наведеного у частині 1 статті 9 КУпАП, апеляційний суд також звертає увагу на приписи статей 10, 11 цього ж Кодексу, якими закріплено, що:

- адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків;

- адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суб`єктивна сторона правопорушення за статтею 121-3 КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Між тим, з досліджених матеріалів даної справи та встановлених спірних обставин справи вбачається, що жодні докази, які б свідчили про умисне чи також з необережності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 121-3 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, відсутність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, свідчить про відсутність складу такого правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно виснував про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1317259 від 26.01.2024 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відтак, правильними є висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2024 у справі № 489/771/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк