Справа № 346/882/24
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/882/24
Провадження № 2-а/346/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань: Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), яким просив визнати незаконною та скасувати постанову серії № 211/24 від 07 лютого 2024 року, якою накладено штраф в розмірі 850 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати. Підставою позову вказує те, що склад правопорушення відсутній.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 04 березня 2024 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 14 березня 2024 року на 13 годину 15 хвилин (а.с.27-28), однак відклав його на 08.04.2024 року, для реалізації права учасників справи на подачу відповіді на відзив (а.с. 63). Останній раз суд призначив судове засідання на 12.04.2024 року.

Представник позивача просив розглянути справу без їх участі, а відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Стислі позиції учасників у справі.

Аргументи позивача. Постанова, яку він оскаржує грунтується на тому, що він двічі не прибув у ТЦК за викликом, без поважних причин, чим порушив правила військового обліку. Але він не з`явився у ТЦК з поважною причини, зокрема через те, що йому встановили діагноз верхньодолевий туберкульоз, відкрита форма (БК+).

Аргументи відповідача. 23.11.2023 року та 05.01.2024 року, тобто в особливий період під час мобілізації, позивач, без поважних причин, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки, зазначені в отриманих повістках, які були вручені йому 21.11.2023 року та 04.01.2024 року, відповідно. Тому, своїми діями позивач порушив вимоги п.1 пп.2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року та вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Будь-яких документальних підтверджень поважних причин, з яких він не з`явився, позивач не надавав.

Оцінка суду щодо фактів.

21.11.2023 року ОСОБА_1 одержав повістку, згідно з якою йому потрібно було прибути до 12год. 23.11.2023 року в каб.№3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44)

І, відповідно до рапорту заступника начальника-начальник відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув (а.с.45).

Разом з цим 04.01.2024 року ОСОБА_1 одержав повістку, згідно з якою йому потрібно було прибути до 12 год. 05.01.2024 року в каб.№3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.47).

І, відповідно до рапорту т.в.о. начальника відділу Обліку та Бронювання ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 знову не прибув (а.с.48).

У зв`язку із чим 06.02.2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , оскільки останній порушив правила військового обліку, згідно з п.1 пп.2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 39-40).

07.02.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 винесено постанову №211/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 850 грн. за те, що той не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом і дні, вказані у повістках, а це 23.11.2023р. та 05.01.2024р.(а.с.8-10,41-42).

Однак, відповідно до наданих позивачем документів:

- 23.11.2023р. у зв`язку із зробленим ОСОБА_1 22.11.2023р. рентгеном (а.с.13) та направленням від 23.11.2023р. ВЛК того ж ІНФОРМАЦІЯ_2 , він вже перебував на амбулаторному лікуванні на підставі документів КНП "Івано-Франківський обласний фтиизіопульмонологічний центр Івано-Франківської обласної ради" з діагнозом верхньодолевий туберкульоз, відкрита форма, БК+ (а.с.11-12);

- 05.01.2024 року ОСОБА_1 продовжував хворіти, що підтверджується висновком лікаря, члена районної призовної комісії від 06.02.2024 року №1919 за яким ОСОБА_1 хворіє з листопада 2023 року і продовжує хворіти станом на 06.02.2024 року, у зв`язку із чим його було визнано тимчасово непридатним до військової служби до 06.06.2024 року (а.с.79-80).

Зміст спірних правовідносин сторін.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких між ними виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оцінка суду щодо права.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення. При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Як вже було встановлено судом, відповідач прийняв оскаржувану позивачем постанову, оскільки вважав, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП та наклав штраф у розмірі 850 гривень.

Положеннями частини 2 статті 210 КУпАП передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням.

Також згідно з ч.3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Як вже вказувалось вище, ОСОБА_1 , дійсно одержав двічі повістку з вимогою заявитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 в кабінет № 3, однак відповідно до документів які надані суду позивачем він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно з поважної причини. А тому, в його діянні відсутня така ознака складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, з урахуванням ст.9 КУпАП, як вина.

Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність свого рішення та висновку про те, що позивач вчинив діяння, передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП.

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд погоджується із вимогами позову про необхідність скасування постанови, яку оскаржує позивач, але у визнанні її незаконною слід відмовити, оскільки при розгляді справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати постанову, а не визнавати її незаконною. Тому в цій, останній частині, у задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд враховує, що визнання постанови не законною не є ефективним способом захисту права позивача.

Оцінка і висновок суду щодо судового збору.

Враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, зокрема на користь позивача, то саме на його користь слід присудити здійснені ним документально підтверджені витрати у виді судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок (а.с.3), за рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 , як це визначено частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,23,33,217,210,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову (серії № 211/24) від 07 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень. У визнанні цієї постанови незаконною - відмовити.

За рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів, з дня проголошення рішення, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 17 квітня 2024 року.

Суддя: Коваленко Д. С.