Справа № 520/6475/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 р. Справа № 520/6475/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 (суддя Зоркіна Ю.В.; м. Харків) по справі № 520/6475/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Київській області) в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №56 від 02.03.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.02.2023 року;

- стягнути судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №56 від 02.03.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.02.2023 року.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області судовий збір у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн 44 коп.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на правомірність прийнятого ним рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки за наданими документами позивач не може підтвердити фактичне місце проживання. Вказує, що документом, який підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей, на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади або діюча довідка внутрішньо переміщеної особи. Проте позивачем відповідних документів надано не було, а місцем його реєстрації є Автономна Республіка Крим.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 21.02.023 про призначення пенсії за віком. На підтвердження місця фактичного проживання позивачем надано довідку КП «Жилкомсервіс» від 21.02.2021 № С-23/1090.07-03, відповідно до якої останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом розгляду заяви про призначення пенсії та долучених до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області прийнято рішення про відмову у призначені пенсії № 56 від 02.03.2023, яке обґрунтоване відсутністю документа, що засвідчує місце реєстрації особи згідно з п.2.22 Постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 26.11.2005, відсутністю довідки ВПО. Зроблено висновок, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач матиме право на призначення пенсії при наданні документів про місце проживання (реєстрації) особи.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем документи є належним підтвердженням фактичного місця проживання позивача, що відповідає вимогам Порядку №22-1, якими, в свою чергу, не передбачено подання документів про реєстрацію місця проживання особи, яка звертається за призначенням пенсії.

З цих підстав суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №56 від 02.03.2023 року та наявність підстав для його скасування, а також задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, як компетентний орган, визначений для розгляду заяви про призначення пенсії, призначити пенсію за віком з 20.02.2023.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-ІV. Згідно з цією статтею особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зі змісту оскаржуваного рішення та доводів відповідача випливає, що пенсійним органом підтверджено наявність страхового необхідного страхового стажу у позивача на день звернення із заявою від 21.02.2023, що складає 38 років 4 місяці 26 днів, та досягнення заявником передбаченого ст.26 Закону №1058-ІV пенсійного віку.

Підставою для відмови у призначенні пенсії відповідач визначив неподання заявником до пенсійного органу при зверненні за призначенням пенсії документів, що засвідчують місце його фактичного проживання, а саме: довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, оскільки відповідно до даних паспорта заявник зареєстрований в Автономній Республіці Крим.

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява та інші документи, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (Порядок № 22-1, тут і далі за текстом у редакції, чинній на дату звернення позивача за призначенням пенсії).

За правилами, визначеними п.2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення);

4) відомості про місце проживання особи.

Відповідно до п. 2.9 Порядку 22-1, під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України).

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Пунктом 2.22 Порядку №22-1 передбачено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Аналізуючи зміст наведених приписів Порядку №22-1 колегія суддів доходить висновку, що при зверненні до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, особа, яка звертається за пенсією, окрім документів на підтвердження наявності необхідного страхового стажу, повинна пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що засвідчує цю особу, та документи про місце проживання (реєстрації) особи. При цьому вичерпного переліку документів, які мають бути надані заявником для підтвердження місця проживання, Порядком № 22-1 не передбачено, водночас передбачено можливість надання особою відомостей про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Як встановлено судом, звертаючись до органу пенсійного забезпечення з заявою про призначення пенсії від 21.02.2023, позивач зазначив своє місце фактичного проживання: АДРЕСА_1

Позивачем при поданні заяви про призначення пенсії надано: копію паспорту, де зазначено місце реєстрації АРК, м. Ялта, вул. Казанцева, 30; довідку КП «Жилкомсервіс» від 21.02.2021 №С-23/1090.07-03, у якій зазначено, що позивач працює слюсарем-сантехніком 5 розряду на дільниці Немишлянського району Комунального підприємства «Харківводоканал» Комплекс «Харківодовідведення». ОСОБА_1 прийнятий в КП «ВТП «Вода» з 01.01.2007 (наказ про зарахування N° 288 від 01.01.2007); на підставі свідоцтва про укладання шлюбу від 11.02.1989р., шлюб укладено з ОСОБА_2 . Maє 2-х синів: Сєровскій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з вищевказаною родиною; фактичне проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою підтверджують: Сусіди - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 паспорт НОМЕР_2

Також, долученими до матеріалів справи документами ( лист УСЗН Білоцерковської міської ради від 07.04.2023 № 2430) підтверджено, що за інформацією Єдиної інформаційної бази даних, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з 19.04.2022 року по 03.10.2022 року (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3248-). Під час реєстрації гр. ОСОБА_1 надав інформацію про офіційне перебування у м. Харків, а саме: витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), який підтвердив офіційне працевлаштування заявника у м. Харків.

До відповіді додано заяву №3248- від 19.04.2022р про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої останнє зареєстроване місце проживання/пребування внутрішньо переміщеної особи, останнє фактичне місце проживання/ перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»: АДРЕСА_1 ; копію довідки форми ОК-5 (номер облікової картки застрахованої особи ) від Пенсійного Фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) дійсно працював у м. Харків та відраховував кошти з заробітної плати у Пенсійний фонд Харківської області.

Дослідивши зміст вказаних документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданими позивачем документами підтверджується фактичне місце проживання ОСОБА_1 , вимога ГУПФУ в Київській області щодо необхідності надання позивачем довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є безпідставною та неправомірною.

Разом з цим судом першої інстанції слушно вказано на те, що на відсутність обов`язку надання пенсійному органу документів про місце реєстрації додатково вказують положення статті 47 Закону №1058-ІV, за змістом яких пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії є конституційним правом громадян України.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені норми права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №56 від 02.03.2023 року та наявність підстав для його скасування.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача є визначення пенсійному органу, що приймав відповідне рішення, зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 20.02.2023, як це встановлено частиною 1 статті 45 Закону №1058-IV.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В частині розподілу судових витрат рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржується, тому враховуючи положення ч. 1 ст. 308 КАС України, не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 по справі № 520/6475/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді О.А. Спаскін Т.С. Перцова