Справа № 725/916/24
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/916/24
Номер провадження 2-а/725/11/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону в управлінні патрульної поліції у Вінницькій області рядовий поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону в управлінні патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_2 , в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, складену у відношенні неї за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначала, що 28.01.2024 року, рядовим управління патрульної поліції у Вінницькій області Соловей С.О. складено та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1328865 і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, згідно змісту спірної постанови, вона 28.01.2024 року о 16 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом «Opel Insignia» державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М30, 377 км., с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області рухалася зі швидкістю 84 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 км/год., чим порушила п.12.4 ПДР України, й відповідно скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з тим вважає дану постанову незаконною через відсутність в її діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Також, вказувала, що рядовий поліції пред`явив їй фотознімки пристрою TruCam 804 як докази здійснення нею порушення правил дорожнього руху, а саме п.12.4 Правил дорожнього руху, після чого вона йому вказала, що така зйомка здійснювалася під час вимірювання швидкості з порушенням встановленого порядку ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме тримання пристрою TruCam 804 у руках, а не використання його вмонтованим/розміщеним, як цього вимагає Закон. При цьому, також зазначала, що у випадку тримання приладу в руках можлива похибка в отриманих даних, на що їй відповіли що використання приладу тримаючи його в руках дозволяється інструкцією щодо його використання.

Посилаючись на вказане, просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №№1328865 від 28.01.2024 року, яка винесена поліцейським роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП Соловей С.О. про притягнення її до адміністративної відповідальності ч.1 за ст.122 КУпАП.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Липовська Н.Ю. в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала письмовий відзив на позов, в якому вона просила в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

При цьому, вказала, що УПП у Вінницькій області заперечує проти скасування оскаржуваної постанови, вважає, що вона була винесена суб`єктом владних повноважень з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію». Вказувала, що підставою для розгляду справи та притягнення позивача до відповідальності є скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, про що зазначено в постанові винесеній суб`єктом владних повноважень. Зазначала, що під час несення служби в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 (с. Якушинці) АД М-30 377 км. нарядом патрульної поліції, зокрема поліцейським роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_2 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС00804) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме те, що водій ОСОБА_1 , рухаючись транспортним засобом Opel Insignia з номерним знаком НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 84 (вісімдесят чотири) км/год., при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 (тридцять чотири) км/год., чим порушила п. 12.4 ПДР України.

Зазначала, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29411, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 13.11.2023 року та чинного до 13.11.2024 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС00804 є придатним до застосування як у ручному, так і в автоматичному режимах. Крім того, вказувала, що можливість використання приладу «TruCam LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc, також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02-3561, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Отже, вважає, що посилання позивача на те, що постанова не є чинною, у зв`язку з тим, що інспектор тримав в руках прилад, являється лише суб`єктивною думкою ОСОБА_1 , оскільки відповідно до свідоцтва про повірку, допустима похибка при вимірюванні швидкості не змінюється незалежно від того, чи фіксування швидкості відбувається в ручному або автоматичному режимі. Враховуючи вищевикладене, вважає, що ОСОБА_1 було порушено вимоги чинного законодавства, а саме ч.1 ст.122 КУпАП та вимоги п.12.4 ПДР України, а дії працівника поліції є законними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, та спрямовані на виконання службових обов`язків та забезпечення безпеки руху, й відповідно відсутні підстави для її скасування.

29.03.2024 року, позивачка ОСОБА_1 через канцелярію суду подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що зйомка здійснювалася під час вимірювання швидкості з порушенням встановленого порядку ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме, те, що рядовий поліції ОСОБА_2 тримав пристрій TruCam 804 у руках, а не використовував його вмонтованим/розміщеним, як вимагає Закон. Зазначала, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію". Крім того, вказувала, що оскаржувана постанова та відзив на позовну заяву не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини щодо розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку "5.70" лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З матеріалів справи убачається, що постановою серії ЕНА №1328865 від 28 січня 2024 року, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Зокрема зі змісту даної постанови убачається, що 28.01.2024 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel Insignia» державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М30, 377 км., с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області скоїла адміністративне правопорушення, а саме рухалася зі швидкістю 84 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 км/год., чим порушила п.12.4 ПДР України, й відповідно відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №1328865 від 28.01.2024 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», установлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Зокрема, приписами статті 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.1. ПДР України закріплено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Положеннями розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України ( зі змінами ) визначено, що дорожній знак 5.79 позначає ділянки доріг, де може здійснюватися контроль за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та або технічних засобів.

При цьому, за нормами ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення зокрема: за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 і КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За змістом ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи, автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 рухався в населеному пункті зі швидкістю 84 км/год., тобто с. Якушинці, позначеному дорожнім знаком 5.49, яке протягується на км 376+109 (ліворуч, праворуч), км 377+941 (ліворуч, праворуч), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у тому числій листом Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, яким надано роз`яснення щодо розміщення знаків 5.49, 5.50 та 5.76 на відповідній ділянці дороги (а.с 46).

Дана обставина вбачається з фото-, відео- доказів, зафіксованих лазерним вимірювачем швидкості TruCam серії ТС 00804, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Так, ст. 72 КАСУ визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, частинами 1, 2 ст. 77 КАС визачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач, як на підставу задоволення позовних вимог посилався на відсутність у відповідача визначених законом підстав для вимірювання швидкості руху за допомогою пристрою TruCam в ручному режимі.

Таким чином, в даній справі предметом доказування є факт перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортним засобом більш як на двадцять кілометрів на годину та правомірність фіксування порушення приладом лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС00804) в ручному режимі.

Так під час розгляду справи судом було встановлено, що використання вказаного пристрою було здійснено інспектором в межах дії дорожніх знаків 5.49 та 5. 50 ( початок і кінець населенного пункту), а також знаку 5. 76 автоматична відеофіксація порушень ПДР , за кремом транспортного засобу знаходилася саме позивачка, якій на місці зупинки були роз`яснені підстави зупинки, зафіксовано було рух саме автомобіля позивача, а також той факт що фіксація здійснювалась інспектором при триманні пристрою у руках.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео - та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

При цьому, порядок та особливості використання технічних приладів безпосередньо в Кодексі України про адміністративні правопорушення не визначені.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Разом з тим, зазначений підзаконний акт також не установлює порядок використання саме тих технічних засобів, що забезпечують вимірювання швидкості руху транспортних засобів.

Загальні правила застосування, зокрема, технічних приладів закріплені у статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, згідно до ч. 1 ст. 40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, яка працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, яка перебуває в чужому володінні.

Зазначеною нормою права передбачено можливість використання поліцією технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також визначено можливі місця їх розміщення. Такі технічні засоби дозволено монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що спосіб монтажу чи розміщення технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень у статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» не визначений. Вирішення цього питання не є предметом правового регулювання зазначеної норми права.

Положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлюють лише загальні засади використання поліцією технічних засобів, які стосуються всіх типів технічних приладів (технічних приладів, призначених для вимірювання швидкості руху, відстані, визначення габаритно-вагових параметрів, встановлення відсотку алкоголю в крові людини тощо), що використовуються для цілей, задекларованих в цьому Законі.

Натомість особливості практичного застосування технічного засобу в залежності від його призначення, конструктивних особливостей тощо можуть бути визначені в підзаконному акті.

Як раніше зазначалося, Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, не установлює порядок використання саме тих технічних засобів, що забезпечують вимірювання швидкості руху транспортних засобів.

З огляду на наведене, вирішуючи питання щодо правомірності дій поліцейського щодо тримання в руках приладу TruCam під час вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким керував позивач, суд уважає необхідним дослідити технічні характеристики та методику використання такого технічного приладу.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки - це засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Отже, основною функцією лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС00804) є саме вимірювання швидкості транспортних засобів, а не фото - і відео фіксації.

Правомірність же використання співробітниками Департаменту ПП у Вінницькій області технічного приладу вимірювання швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС00804), підтверджується наявним в матеріалах справи сертифікатом відповідності, виданим ДП «Укрметртестстандарт» від 13 листопада 2023 року ( а.с. 45).

Правильність використання приладу вимірювання швидкостіTruCam ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС00804, виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020р. №04/05/02-3561, за яким вказано про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності зареєстрованих даних.

Окрім того, суд звертає увагу й на те, що лазерний вимірювач швидкості «TruCAM ІІ» LTI 20/20, окрім іншого, відповідно до свідоцтва про повірки типу № UA TR 001 241-18, який діє до 26 грудня 2028 року, занесено до Реєстру затверджених типів ЗВТ, а згідно свідоцтва № 22-01/29411, виданного ДП «Укрметртестстандарт» від 11 листопада 2023 року та чинного до 13 листопада 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів є придатним для застосування як у ручному, так і в автоматичному режимах.

При цьому, наявний у справі скриншот файлу з приладу TruCAM ІІ LTI 20/20 містить фотознімок, який був здійснений приладом TruCAM ІІ LTI 20/20, серійний номер ТС00804, та містить інформацію про те, що транспортний засіб позивача (д.н. « НОМЕР_1 ») рухався 28 січня 2024 року о 16 годині 29 хвилин в межах населеного пункту зі швидкістю 82 км/год.( а.с. 33).

Доводи позивача про те, що оскільки вимірювання швидкості проводилося працівником поліції, який тримав технічний прилад TruCAM ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС00804) в руках, то вібрація вказаного приладу могла дати більшу похибку, то суд вважає їх необґрунтованими та не заслуговуючими на увагу, та з цього приводу зазначає, що у відповідності до листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019р. за №22-38/49, лазерний вимірювач «TruCAM» відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений в першу чергу, саме для тримання його в руках під час вимірювань (а.с. 43).

Окрім основного («ручного режиму роботи»), даний лазерний вимірювач швидкості також може бути встановлений на триногу.

До того ж, слід звернути увагу і на те, що вказаний вище лазерний вимірювач швидкості «TruCAM» LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, а також номерний знак. Даний прилад, в свою чергу, автоматично визначає точні координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних або ж легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год. та ±1 % в діапозоні від 201 км/год до 320 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Тобто , відповідно до вищевказаного свідоцтва про повірку, допустима похибка при вимірюванні швидкості не щмінюється незалежно від того, чи фіксування швидкості відбувається в ручному або автоматичному режимі.

Таким чином, правильність реалізації у приладі «TruCAM» зазначеного алгоритму, як вже зазначалося вище, підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCAM», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCAM».

Отже, згідно з технічними характеристиками, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому, його покази (дані) можливо розцінювати як достовірний доказ по справі.

Наявність же сертифікату, експертного висновку, свідоцтва про повірку даного вимірювального приладу теж свідчить про необґрунтованість доводів позивача стосовно неправомірності застосування посадовою особою відповідача лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів «TruCAM».

При цьому, у даному конкретному випадку, порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч.2 ст.40 Закону №580-VIII не розповсюджуються на спірні відносини.

За таких обставин, дослідивши долучені представником відповідача фотознімки, зроблені інспектором ПП за допомогою приладу «TruCAM» LTI 20/20, яким безпосередньо і здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режим, суд доходить висновку, що ці фотознімки є належними і допустимими доказами, які повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 спірного адміністративного правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Водночас, доводи позивачки про те, що з урахуванням положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, є помилковими, оскільки вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не містить приписів щодо можливості використання поліцією лише змонтованих технічних приладів. Водночас зазначена норма права передбачає можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Викладене вище спростовує доводи позивачки про неможливість використання приладу вимірювання швидкості транспортних засобів TruCAM в ручному режимі.

Таким чином, покази приладу TruCam LTI 20/20 правомірно були оцінені інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, остання містить інформацію щодо приладу вимірювання швидкості, яким зафіксовано перевищення швидкості автомобілем з державним номерним знаком НОМЕР_1 в населенному пункті. Тобто, факт правопорушення має місце.

Отже, посилання ОСОБА_1 на те, що постанова є не чинною, у звязку з тим, що інспектор тримав в руках прилад, являється лише субєктивною думку позивачки.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що надані відповідачем докази є належними та допустимими, що підтверджують факт адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , які в силу наведених вище норм закону не можуть не оцінюватись судом, та не братись до уваги при вирішенні даного спору.

Стосовно аргументів позивача в частині відсутності відомостей про розміщення в межах населеного пункту знаку 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», суд звертає увагу на таке.

З огляду на наявну в матеріалах справи інформацію Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, якою надано роз`яснення щодо розміщення знаків 5.49, 5.50 та 5.76 на відповідній ділянці дороги, позивчка рухалася в населеному пункті зі швидкістю 84 км/год., а саме в с. Якушинці, позначеному дорожнім знаком 5.49, яке протягується на км 376+109 (ліворуч, праворуч), км 377+941 (ліворуч, праворуч). Крім того, на даному проміжку догоги був вставнолений знак 5.76 «Автоматична фіксація порушень ПДР", який окрім іншого інформує водіїв про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів.

Крім того, наведене спростовує доводи скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження тієї обставини, що працівник поліції мав право здійснювати контроль швидкості руху лише в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху, який на даному проміжку догоги був відсутній, оскільки на даному проміжку дороги встановлено знак 5.76 «Автоматична фіксація порушень ПДР", який позначає ділянки доріг, де може здійснюватися контроль за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та або технічних засобів.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама її незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про необґрунтованість позиції позивачки щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що постанова серії ЕНА №1328865 від 28.01.2024 року про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правомірною, то відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону в управлінні патрульної поліції у Вінницькій області рядовий поліції Соловей Станіслав Олегович про визнання протиправною та скасування постанови, відмовити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1328865 від 28.01.2024 року, - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.