Справа № 340/174/24
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/174/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С. розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом-1: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

за позовом-2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

до відповідача: Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, вул. Покровська,70, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область,27100

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, в якому просять суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення п`ятдесят другої сесії VIII скликання Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області №1282 від 10.10.2023 року "Про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель колишнього КСП "Нива" ОСОБА_1 та ОСОБА_2 " про відмову у виділені їм в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) розміром 4,49 в умовних кадастрових гектарах, у спільну часткову власність по 1/2 г частки на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 03.05.2023 року, зареєстрованих в реєстрі за №305 та №304, та згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серія РН №400229, зареєстрованого 01.02.2002 року за №1182;

- зобов`язати Новоукраїнську міську раду Кіровоградської області повторно розглянути їхню заяву від 23.09.2023 року та прийняти рішення, яким виділити в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) розміром 4,49 в умовних кадастрових гектарах у спільну часткову власність по 1/2 частки за рахунок земель колективної власності на території колишнього КСП "Нива" Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №400229, виданого 01.02.2002 року, згідно схеми поділу земельних ділянок КСП "Нива" № 717 та № 718 загальною площею 4,3426 га, із них: площею 3,4472 га (кадастровий номер :02:000:9299) згідно зі схемою поділу колективних земель КСП "Нива" №717; площею 0,8954 га (кадастровий номер :02:000:9300) згідно зі схемою поділу колективних земель КСП "Нива" №718, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ 01.01), вид угіддя - рілля, що розташовані на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, та за результатами її розгляду прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволені вимог зазначивши, що позивачі отримали відмову на підставі пп. 5 п.27 розд. Х Перехідних положень ЗК України, в зв`язку з забороною безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність в період дії воєнного стану в Україні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який за життя набув право на земельну частку /пай/ загальним розміром 4,49 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває в колективній власності колективного с/г підприємства "Нива" Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН№400229, виданого Новоукраїнською РДА №53-р від 25.01.2002 та зареєстрованого 01.02.2002 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1182.

Спадкоємицею ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 була ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.05.2023, виданого державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. та зареєстрованих у реєстрі за №304 та №305, спадкоємцями майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є:

- ОСОБА_1 на частку права на земельну частку (пай) загальним розміром 4,49 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває в колективній власності колективного с/г підприємства "Нива",

- ОСОБА_2 - на частку права на земельну частку (пай) загальним розміром 4,49 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває в колективній власності колективного с/г підприємства "Нива".

23.09.2023 позивачі звернулись до відповідача з заявою про виділення в натурі /на місцевості/ земельну частку /пай/ розміром 4,49 в умовних кадастрових гектарах, у спільну часткову власність по частці, за рахунок земель колективної власності на території колишнього КСП "Нива" Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії РН №40229, виданого Новоукраїнською РДА 01.02.2002. До заяви додано: копії паспортів та ідентифікаційних кодів заявників, копія Сертифікату, копії свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 03.05.2023 зареєстрованого в реєстрі за №304 та №305; викопіювання з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с.12-25).

Рішенням 52 сесії VIIІ скликання Новокраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 10.10.2023 за №1282 "Про виділення в натурі ( на місцевості) земельної частки (паю) із земель колишнього КСП "Нива" ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ", відмовлено у виділені в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) розміром 4,49 в умовних кадастрових гектарах, у спільну часткову власність (а.с.11).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивачі звернулись з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами ч. 1 ст. 35 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно.

За умовами ч.ч.4,5 ст. 25 ЗК України площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд).

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЗК України громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про розроблення проекту землеустрою щодо приватизації цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Закон № 280/97-ВР, відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Приписами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 року № 899-IV (далі Закон № 899-IV) право на земельну частку (пай) мають:

колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;

громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

За приписами ч.1 ст. 2 Закону № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 3 Закону № 899-IV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

Умовами п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 899-IV визначено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):

розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок;

приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Аналіз наведених норм чинного законодавства діє підстави для висновку про те, що до обов`язків селищної ради віднесено розгляд заяв власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок та прийняття відповідних рішень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

При цьому, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень, виконані всі передумови для отримання земельна частки (паю) в натурі (на місцевості), підстави для відмови у задоволенні відсутні.

Суд, аналізуючи оскаржуване рішення, встановив, що підставою для відмови відповідачем вказано пп. 5 п.27 розд. Х Перехідних положень Земельного кодексу України, в зв`язку з забороною безоплатної передачі земель державної, комунальної власності в період воєнного стану.

Відповідно до статей 1, 7 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень

Воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено. До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через засоби масової інформації.

Законом України №2145-XI від 24.03.2022 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022 року, внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким (у редакції Закону України від 19.10.2022 року №2698-IX, який набрав чинності 19.11.2022 року) під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Тож на час прийняття оскаржуваного рішення та на даний час в Україні діє воєнний стан. До припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом з 07.04.2022 року заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також розроблення вказаної документації із землеустрою.

Така заборона стосується виключно безоплатної передачі громадянам у власність земельних ділянок із земель державної і комунальної власності, реалізація якої відбувається в порядку статті 118 ЗК України за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Втім така заборона не розповсюджується на випадки виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) із земель колективної власності КСП чи за рахунок земель запасу чи резервного фонду комунальної власності, а також на надання дозволів на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Відповідач при розгляді заяви позивачів не врахував, що ті є спадкоємцями власника невитребуваної земельної частки (паю) і мають право на виділення їм в натурі (на місцевості) земельної ділянки, а також на оформлення права власності на неї, яке він може/повинен реалізувати до 01.01.2025 року.

Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" не містить будь-яких заборон чи особливостей виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) в період дії воєнного стану.

У ході судового розгляду справи відповідач не надав доказів щодо того, чи належать земельні ділянки за кадастровими номерами :02:000:9299 та :02:000:9300 до земель, які раніше належали на праві колективної власності КСП "Нива", і чи призначена вона для розпаювання та розподілу земельних ділянок між членами цього КСП та власниками сертифікатів, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Суд вважає, що відповідач при розгляді заяви позивачів від 23.09.2023 року та прийнятті рішення №1282 від 10.10.2023 року діяв нерозсудливо, не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неправильно застосував норми Земельного кодексу України.

Отже оскаржуване рішення є протиправним, а позов про його скасування слід задовольнити.

Відповідно до частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, суд зазначає, що за нормами спеціального Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" виділення земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) здійснюється органами місцевого самоврядування не за проектами землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Суд вважає, що у спірних правовідносинах належним способом захисту порушеного права позивачів буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачів та вирішити питання про виділення їм земельної частки (паю) у натурі (на місцевості), щодо якого фактично звертались позивачі.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Фактично предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених (незадоволених) позовних вимог. Саме такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення п`ятдесят другої сесії VIII скликання Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області №1282 від 10.10.2023 року "Про виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель колишнього КСП "Нива" ОСОБА_1 та ОСОБА_2 " .

Зобов`язати Новоукраїнську міську раду Кіровоградської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 23.09.2023 року та вирішити питання щодо виділення їм земельної частки (паю) у натурі (на місцевості).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 807,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 807,50 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО