Справа № 460/21287/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/21287/23 пров. № А/857/2795/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року в справі №460/21287/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Щербаков В.В.,

час ухвалення рішення 02.01.2024 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення 02.01.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання призначити пенсію за віком зарахувавши до його загального страхового стажу періоди роботи, з урахуванням довідок про заробітну плату.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.06.2023 №43, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 25.05.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 25.05.2023, зарахувавши до його загального страхового стажу період роботи 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні заробітної плати ОСОБА_1 при обчисленні розміру його пенсії на підставі довідок: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5»; від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус»; від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд»; від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області»; від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд»; від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області обчислювати починаючи з 25.05.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати, відображеної у довідках: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5»; від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус»; від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд»; від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області»; від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд»; від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт».

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ГУ ПФУ в Рівненській області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018, оскільки не зазначено інформації про сплату страхових внесків підприємством до Пенсійного фонду російської федерації та відсутня відповідна довідка з Пенсійного фонду російської федерації про сплату страхових внесків.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 62 річного віку - 25.05.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою встановленого зразка про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням від 01.06.2023 №43 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що страховий стаж позивача становить 23 роки 9 місяців 12 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в російській федерації з 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018 (в сумі 13 років 3 місяці 26 днів).

Відтак, за наданими документами право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 не має, оскільки відсутній страховий стаж 30 років

Окрім цього, листом відповідача від 26.07.2023 №1700-0304-8/67962 на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що в листі Головного управління від 12.07.2023 за №1700-0304-8/63781 зазначається про не зарахування періодів роботи в росії, тому і підстави для врахування заробітної плати відсутні.

Вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком та у зарахуванні для обчислення пенсії заробітної плати, отриманої впродовж спірного періоду, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років (яка вимагалась по досягненню 08.02.2021 60 річного віку).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком досягнув 62-річного віку.

Спірним рішенням про відмову у призначенні позивачу пенсії від 01.06.2023 повідомлено, що загальний страховий стаж позивача склав 23 роки 9 місяців 12 днів, а до загального страхового стажу не враховано період роботи позивача за межами України на території російської федерації 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018 (в сумі 13 років 3 місяці 26 днів) у зв`язку з відсутністю доказів про сплату внесків до пенсійного фонду російської федерації та набрання 23.12.2022 чинності Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу у правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав та громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , дата заповнення 15.11.1983:

1. Запис №15 від 28.06.1999 прийнятий майстром в ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5» (наказ від 28.06.1999 №51-ок);

2. Запис №16 від 02.01.2002 звільнений в порядку переводу в ТзОВ «Яренергобуд» (наказ від 02.01.2002 №2-ок);

3. Запис №17 від 03.01.2002 прийнятий начальником дільниці в ТзОВ «Яренергобуд» (наказ від 03.01.2002 №1-ок);

4. Запис №18 від 31.12.2002 звільнений за власним бажанням (наказ від 31.12.2002 №30-ок);

5. Запис №19 від 01.08.2003 прийнятий начальником дільниці №1 ТзОВ «Яренергобуд» (наказ №11/1-ок від 01.08.2003);

6. Запис №22 від 01.01.2004 переведений на посаду виконавця робіт (виконроба) (наказ від 31.12.2003 №47-ок);

7. Запис №23 від 15.01.2007 звільнений в порядку переводу в ТзОВ «Енергосервісбуд» (наказ від 15.01.2007 №001-лс);

8. Запис №24 від 15.01.2007 прийнятий на посаду виконавця робіт (виконроба) ТзОВ «Енергосервісбуд» в порядку переводу із ТзОВ «Яренергобуд» (наказ від 15.01.2007 №17-к);

9. Запис №25 від 28.11.2008 звільнений в порядку переводу в ТзОВ «Енергобудпром» (наказ від 28.11.2008 №333-к);

10 Запис №26 від 01.12.2008 прийнятий в порядку переводу із ТзОВ «Енергосервісбуд» виконавцем робіт (наказ від 01.12.2008 №216/кл);

11. Запис №27 від 11.12.2008 звільнений у зв`язку із закінченням трудового договору (наказ від 09.12.2008 №221-ку);

Вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 , дата заповнення 14.01.2009:

12. Запис №28 від 14.01.2009 прийнятий на посаду виконавця робіт ТзОВ «Енергобудпром» (наказ від 13.01.2009 №3-кп);

13. Запис №29 від 01.06.2009 звільнений за власним бажанням (наказ від 29.05.2009 №83-ку);

14. Запис №30 від 02.06.2009 прийнятий на посаду виконавця робіт (виконроба) ТзОВ Холдінгова корпорація «Енергостоксервісбуд» (наказ від 02.06.2009 №107-к);

15. Запис №31 від 23.12.2009 звільнений за власним бажанням (наказ від 18.12.2009 №382-1-ку);

16. Запис №32 від 11.01.2011 прийнятий на посаду виконавця робіт (виконроба) ТзОВ Холдінгова корпорація «Енергостоксервісбуд» (наказ від 11.01.2011 №ПР-2/11);

17. Запис №33 від 15.10.2012 звільнений у зв`язку із закінченням трудового договору (наказ від 15.10.2012 №157-ув);

18. Запис №34 від 30.10.2012 на посаду виконавця робіт (виконроба) ТзОВ Холдінгова корпорація «Енергостоксервісбуд» (наказ від 30.10.2012 №166/1-пр);

19. Запис №35 від 09.08.2013 звільнений у зв`язку із закінченням трудового договору (наказ від 09.08.2013 №173-ув);

20. Запис №36 від 26.06.2017 прийнятий на посаду виконавця робіт ТзОВ «ІБТ» (наказ від 26.06.2017 №728);

21. Запис №37 від 13.06.2018 трудовий договір розірваний за ініціативою працівника (наказ від 13.06.2018 №488).

Зазначені періоди роботи, що в сукупності складають більше 13 років 3 місяці 26 днів, відповідач не враховує до загального страхового стажу у зв`язку з відсутністю, на його думку, доказів сплати роботодавцем страхових внесків до фондів російської федерації та виходу держави-агресора із Угоди про пенсійне забезпечення.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За правилами частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року №5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Відтак, до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.

Згідно з приписами Угод між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі Угода у галузі пенсійного забезпечення, чинною в спірний період роботи позивача) та про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Згідно зі статтею 1 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди у галузі пенсійного забезпечення призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СРСР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Відтак, Угодою у галузі пенсійного забезпечення передбачено зарахування спеціального стажу роботи на території України в разі визнання такого стажу будь-якою із держав-учасниць Угоди без такої обов`язкової умови для зарахування такого стажу як сплата внесків до відповідних фондів.

Згідно з статтею 2 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року №173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації», який застосовувався до 01 січня 2015 року, страховий стаж - стаж, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Частиною 1 статті 10 Федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації» встановлено, що до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконуються на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди роботи та (або) іншої діяльності, передбачені статтями 10 та 11 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина у якості застрахованої особи у відповідності до Федерального закону «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджується документами, які видаються в установленому порядку роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами.

При підрахунку страхового стажу періоди роботи та (або) іншої діяльності, передбачені статтями 10 та 11 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина в якості застрахованої особи у відповідності до Федерального закону «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджується на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку. (ч.ч.1, 2 ст.13 Федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації»).

З 01 січня 2015 року на території російської федерації набув чинності Федеральний закон «Про страхові пенсії» від 28 грудня 2013 року №400-ФЗ (далі - Закон №400-ФЗ).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №400-0ФЗ, право на страхову пенсію мають громадяни російської федерації, застраховані відповідно до Федерального закону від 15 грудня 2001 року №167-ФЗ «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації», за дотримання ними умов, передбачених цим Федеральним законом.

Частиною 3 статті 4 Закону №400-ФЗ встановлено, що іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають у російській федерації, за дотримання ними умов, передбачених цим Федеральним законом, мають право на страхову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором Російської Федерації.

За приписами статті 11 Закону №400-ФЗ, у страховий стаж включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, зазначеними в частині 1 статті 4 цього Закону, за умови, що за ці періоди нараховувалися та сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації. Періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались особами, зазначеними в частині 1 статті 4 цього Федерального закону, за межами території російської федерації, включаються до страхового стажу у випадках, передбачених законодавством російської федерації або міжнародними договорами російської федерації, або у разі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації відповідно до Федерального закону від 15 грудня 2001 року №167-ФЗ «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації».

Отже, за законодавством російської федерації для включення періоду роботи, яка виконувалася на території російської федерації, до страхового стажу для призначення пенсії необхідно щоб за цей період нараховувалися та сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації.

Матеріалами справи стверджується, що для підтвердження періодів роботи за межами України позивачем додатково надано Пенсійним органам довідки роботодавців позивача, зокрема: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5» (за період роботи з січня 1999 по грудень 2001); від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус» (за період роботи з січня 2002 по грудень 2006); від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд» (за період роботи з січня 2007 по листопад 2008 та з грудня 2008 по травень 2009); від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області» (за період з січня 2007 по листопад 2008); від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд» (за період з червня 2009 по березень 2013); від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт» (за період роботи з червня 2017 року по жовтень 2018 року), якими підтверджується нарахування та виплата ОСОБА_1 заробітної плати за виконану роботу та перерахування до фондів російської федерації відповідних внесків.

Згідно зі ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Жодних документально обґрунтованих сумнівів щодо правомірності видачі довідок та достовірності зазначеної в них інформації відповідачі суду не надали.

Тому, відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його роботи у російській федерації з єдиної підстави, такої як не підтвердження сплати страхових внесків роботодавцем, є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства. Будь- яких доказів, які б свідчили про несплату страхових внесків до пенсійних органів російської федерації з вини позивача суду не подано.

Крім цього, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17 та від 01.03.2021 у справі №423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку (обрахунку) пенсії позивача періодів її роботи на такому підприємстві.

Посилання Пенсійних органів на Закон України №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022, як основної підстави для зарахування до страхового стажу позивача лише період роботи на території ррфср по 31 грудня 1991 року, то вважаю, що положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022.

Оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідачів не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території цієї держави.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи позивача в російській федерації, що підтверджено належними і допустимими доказами: з 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018.

Виходячи із встановлених судом обставин, загальний страховий стаж позивача, станом на дату його звернення до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії складав понад 37 роки (добровільно зараховано Пенсійними органами 23 роки 9 місяців 12 днів та протиправно не зараховані 13 років 3 місяці 26 днів), чого відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV було достатньо для прийняття відповідачем-1 рішення про призначення позивачу пенсії за віком з дня його звернення 25.05.2023.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача від 01.06.2023 №43 про відмову позивачу у призначення пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

З врахуванням вищезазначених висновків суду про зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позивач набув право на призначення пенсії.

Водночас ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії за віком надав відповідачу-2 довідки про заробітну плату: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5» (за період роботи з січня 1999 по грудень 2001); від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус» (за період роботи з січня 2002 по грудень 2006); від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд» (за період роботи з січня 2007 по листопад 2008 та з грудня 2008 по травень 2009); від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області» (за період з січня 2007 по листопад 2008); від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд» (за період з червня 2009 по березень 2013); від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт» (за період роботи з червня 2017 року по жовтень 2018 року) про фактичну суму заробітної плати, виплаченої йому у спірний період за роботу на території російської федерації.

Підставою для відмови у обчисленні розміру пенсії за віком позивачу з врахуванням заробітної плати, відображеної у цих довідка слугував факт відсутності доказів справи внесків до Пенсійних органів російської федерації та неможливість проведення перевірки їх достовірності, а також вихід України та російської федерації із угод про зарахування взаємних періодів роботи та заробітної плати.

Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди у галузі пенсійного забезпечення).

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що надані позивачем довідки про заробітну плату не підлягають легалізації у органах Пенсійного фонду України, сумнівів у достовірності викладених у них відомостей відповідачами не повідомлено, а відтак, відсутні підстави для відмови у їх зарахуванні при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зважаючи на це, відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні заробітної плати позивача при обчисленні розміру його пенсії на підставі довідок про заробітну плату від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5» (за період роботи з січня 1999 по грудень 2001); від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус» (за період роботи з січня 2002 по грудень 2006); від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд» (за період роботи з січня 2007 по листопад 2008 та з грудня 2008 по травень 2009); від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області» (за період з січня 2007 по листопад 2008); від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд» (за період з червня 2009 по березень 2013); від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт» (за період роботи з червня 2017 року по жовтень 2018 року).

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 січня 2024 року в справі №460/21287/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 17 квітня 2024 року.