Справа № 541/728/24
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/728/24
Номер провадження 2-а/541/8/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 квітня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю представника позивача адвоката Колєснікова О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Свій позов мотивував тим, що 20 лютого 2024 року рухаючись на автомобілі Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Шишацькій у м. Миргороді, його було зупинено працівниками поліції шляхом проблискових маячків. Причиною зупинки, зі слів інспектора поліції СРПП Миргородського РВП Яковенко Олександра Юрійовича (далі - Відповідач) та на його переконання, стало те, що він здійснив проїзд на заборонний знак регулювання дорожнього руху, чим порушив Правила дорожнього руху та в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП України. Також, інспектор СРПП Миргородського РВП Яковенко О.Ю. в оскаржуваній постанові від 20.02.2024 р. прописав, що ним було здійснено ще ряд правопорушень відповідальність за які передбачена ст. 126 КУпАП. Відповідачем відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 460661. Відповідно до винесеної постанови позивача визнано винним у здійсненні правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 122 КУпАП України та ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою забов`язано сплатити штраф у розмірі 20 400 гривень. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. Під час винесення постанови Відповідач взагалі не розібрався з ситуацією, яка сталася, та належним чином не дослідив всіх обставин справи. Йому здалося, що він порушив правила дорожнього руху, але насправді ніяких порушень не було. На його прохання надати чіткі докази того, що він порушив конкретні пункти Правил дорожнього руху України, поліцейським надано не було. Крім того, не було роз`яснено його прав та безпідставно не задоволено його клопотання про перегляд відеозапису, чим порушено права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Таким чином, відповідач порушив вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а

саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини відповідними доказами відповідач мав право притягати його до відповідальності. На думку позивача, відповідачем взагалі не роз`яснено, який саме пункт ПДР він порушив, сама постанова про накладання адміністративного стягнення від 20.02.2024р. складена нерозбірливо та нечітко, також з постанови незрозуміло до якої статті КУпАП віднесено правопорушення позивача. Згідно постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення інспектор поліції ОСОБА_2 зазначає про те, що позивач порушив ПДР, а саме, зазначив що він проїхав за заборонний знак дорожнього руху, не надав відповідних документів на право керування транспортним засобом, проте посвідчення водія у нього є. Також позивач зазначив, що сержантом ОСОБА_3 під час складання адміністративного матеріалу відносно нього порушено принципи верховенства права, оскільки жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення у постанові не наведено, а також не зазначено його пояснень, тобто справу розглянуто не в повному обсязі. У даній ситуації, правом на правову допомогу, гарантованого ст. 59 Конституцією України, відповідач не дав йому можливості скористатися правом на правничу допомогу, що є грубим порушення його прав та інтересів. Позивач також зазначив, що поліцейський при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину в скоєнні правопорушення, за порушення якого його притягнуто до адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладені обставини, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення і його безпідставно притягнуто до відповідальності. Окрім того, позивач вважає грубим порушенням його права на захист той факт, що відповідач не роз`яснив йому його права та обов`язки під час розгляду адміністративної справи, та не дав йому можливості скористатися правовою допомогою адвоката, хоча він на цьому наполягав. Відповідач у свою чергу повідомив, що він зможе оскаржити постанову у суді, і тоді зможе скористатися правовою допомогою. Позивач також звертає увагу суду також на те, що постанова не містить порядок сплати штрафу, а лише вказує на правові наслідки невиконання адміністративного стягнення. Порядок оскарження не зазначений, не містить відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу на момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності є недоступним, що позбавляє права на інформацію та права вчиняти певні дії для оскарження цієї постанови. Просив визнати постанову інспектора поліції сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП Яковенко Олександра Юрійовича серія БАД №460661 від 20.02.2024 р, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн 00 коп. за ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконною та скасувати її у передбаченому законом порядку та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 18.03.2024 р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

28.03.2024 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому зазначено, що 20.02.2024 приблизно о 15:30 год. в м. Миргород по вул. Шишацька було зупинено транспортний засіб Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 , так як водій керуючи вищезазначеним транспортним засобом не виконав вимогу знаку проїзд без зупинки заборонено, чим порушив п.п. 2.2 ПДР України та повертаючи праворуч не ввімкнув відповідний покажчик повороту, чим також порушив п.п. 9.2 ПДР України. Під час розгляду справи інспектором ОСОБА_3 було встановлено, що за кермом вищезазначеного транспортного засобу перебував громадянин ОСОБА_1 . В процесі розгляду справи Позивач не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, яким керував, не пред`явив поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів. Також було встановлено, що відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2023 по справі № 759/13668/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Таким чином, інспектором ОСОБА_3 було правомірно складено постанову серії БАД № 460661 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Постанову серії БАД № 460661 винесено згідно ст.ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують. Факт вчинення правопорушення є доведеним поза розумним сумнівом. Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності. Просили адміністративний позов залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 лютого 2024 року о 16 год. 01 хв. інспектором СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Яковенко О. Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 460661 (а.с. 8).

Відповідно до зазначеної постанови, 20.02.2024 року о 15 год. 30 хв. в м. Миргород по вул. Шишацька водій ОСОБА_4 керував т/з RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 , та під час руху не виконав вимогу д.з. 2.2 проїзд без зупинки заборонено: здійснив проїзд, повертаючи праворуч не ввімкнув правий покажчик повороту, не пред`явив реєстраційний документ на т/з, не пред`явив страховий поліс та був позбавлений права керування т/з від 18.08.2023 Святошинським районним судом м. Києва строком на рік, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 126 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідальність за частиною 1 статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР) ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 2.2 глави 1 розділу 33 ПДР забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком пріоритету «Проїзд без зупинки заборонено». Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Згідно з підпунктом «б» п. 9.2. ПДР Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до підпунктів «а», «б», «ґ» пункту 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2023 у справі № 759/13668/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишено без змін.

Відповідно до приписів ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто чинним законодавством чітко визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили постановою суду про позбавлення цього права.

Отже, на час винесення інспектором поліції 20.02.2024 року постанови БАД № 460661 була чинною постанова Святошинського районного суду м. Києва від 18.08.2023 у справі № 759/13668/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП.

Доводи позивача про наявність у нього посвідчення водія, не спростовують законність постанови поліцейського, так як позивач був обізнаний про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає обов`язкове позбавлення водіїв права керування транспортними засобами на строк один рік, повідомлявся про розгляд судом такої справи, постанова суду, якою позивача позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів, набрала законної сили та на час винесення постанови, що оскаржується позивачем, була чинною.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який було додано до постанови серії БАД № 460661 від 20.02.2024 про що зроблено відповідний запис в самій постанові.

Відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського, наданої суду підтверджується, що на місці зупинки транспортного засобу Позивача було проінформовано про причину зупинки, а саме: не виконання вимог дорожнього знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено та не ввімкнення при повороті праворуч правого покажчика повороту. Під час спілкування з позивачем на вимогу поліцейського позивач не пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб, не пред`явив страховий поліс. Крім того, під час спілкування з позивачем працівником поліції було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлено Святошинським районним судом м. Києва права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, дослідженим судом відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського, спростовується твердження позивача про не задоволення поліцейським його клопотання про перегляд відеозапису, оскільки відповідно до зазначеного відеозапису на прохання позивача поліцейським була надана можливість ознайомитися з відеозаписом вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, але позивач відмовився ознайомлюватися з наданим відеозаписом.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржується, надані беззаперечні доказів, які підтвердили правомірність його дій, та що позивач вчинив адміністративне правопорушення, порушив п. 2.2 глави 1 розділу 33, підпункт «б» п. 9.2., підпункти «а», «б», «ґ» пункту 2.1, п. 2.4 ПДР

З урахуванням вищенаведених обставин, суд враховує, що відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, про що мається відповідний підпис позивача в пункті «8» постанови. Будь-які заперечення позивача в оскаржуваній постанові щодо порушення його прав відсутні.

Також суд відхиляє доводи позивача про порушення поліцейським його права на захист, оскільки будь-яких доказів про заявлення такого клопотання позивач суду не надав.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, встановлено, що на позивача було накладено адміністративне стягнення в межах санкцій ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч. 4 ст. 126 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, та правомірно визначено стягнення в розмірі 20400 грн., що становить одну тисячу двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За змістом ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова інспектора поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч. 4 ст. 126 КУпАП є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Враховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати, у разі прийняття судом рішення про залишення позову без задоволення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 72, 77, 90, 96, 139, 205, 243-246, 255, 286 КАС України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови серія БАД №460661 від 20 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч.4 ст. 126 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 18 квітня 2024 року.

Суддя: О. М. Дністрян