Справа № 460/1724/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2024 року м. Рівне №460/1724/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.01.2024 №15 щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно з статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.02.2024 №22 щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно з статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно з статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 10.12.2023.

Ухвалою суду від 20.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що з досягненням 55 річного віку звернувся до пенсійного органу за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак двічі отримав відмову через відсутність необхідного періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993. Вказує, що прожив у 4 зоні достатню кількість років, в тому числі й станом на 01.01.1993 більше 4 років,а наявність необхідного страхового стажу пенсійним органом пів сумнів не ставиться. Таким чином, вважає, що має право для зменшення пенсійного віку на 5 років максимально. За наведеного вказує, що відповідачі протиправно відмовили у призначенні пільгової пенсії та просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відповідно до змісту відзиву на позовну заяву вказує, що проживання позивача на території, яку обслуговує Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не може бути підставою для зобов`язання цього органу вчиняти певні дії, оскільки визначальним фактором є визначення органу, яким саме було прийнято спірне рішення. Зазначає, що до страхового стажу згідно трудової книжки позивачу не зараховано період роботи в Локомотивному депо Здолбунів з 26.12.1989 по дата звільнення не вказана, підстава на звільнення відсутня; період навчання на курсах з 28.12.1989 по 07.05.1990, оскільки не зазначена інформація щодо присвоєння кваліфікації. Разом з тим страховий стаж позивача становить понад 38 років, з необхідних 25. Зауважує, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, у зв`язку із непідтвердженням проживання (роботи) станом на 01.01.1993 не менше 4 років в зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрація. За наведеного, просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві на позовну заяву наголошує, що за матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж позивача склав 38 років 06 місяців 19 днів, а період проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю з 26.04.1986 по 15.07.1987 станом на 1 січня 1993 року склав менше 4 років (1 рік 02 місяця 20 днів). Відповідно до диплому НОМЕР_1 від 15.07.1987 Сарненського профтехучилища № 22 враховано період перебування позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю з 26.04.1986 по 15.07.1987, що становить 1 рік 02 місяця 20 днів. Вказує, що надані довідки Сарненської міської ради Рівненської області від 30.11.2023 № 420/09-13-09, від 02.02.2024 № 41/09-13-09 не містять інформації про факт постійного проживання за вказаною адресою. До страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.12.1989 не враховано період роботи в локомотивному депо Здолбунів з 26.12.1989, так як відсутні дата та підстава на звільнення та період навчання на курсах з 28.12.1989 по 07.05.1990, оскільки не зазначена інформація щодо присвоєння кваліфікації. В зв`язку з непідтвердженням необхідного періоду проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року, прийнято рішення №22 про відмову в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку. За наведеного вказує, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у встановлений судом строк відзиву на позов не подало.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сарни Рівненської області.

Згідно з відміткою у паспорті серії НОМЕР_3 , місце проживання ОСОБА_1 з 12.12.1989 м.Сарни (прописаний АДРЕСА_1 ).

Відповідно до посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_4 , виданим 09.02.1994 Рівненською облдержадміністрацією, позивач є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи.

Згідно з довідкою ЦНАП Сарненської міської ради Рівненської області № 420/09-13-09 від 30.11.2023 позивач зареєстрований з 17.04.1985 по 24.11.1987 та з 12.12.1989 по даний час в АДРЕСА_1 ). Підстава: будинкова книга, паспорт.

Відповідно до довідки ЦНАП Сарненської міської ради Рівненської області № 41/09-13-09 від 02.02.2024 зареєстроване місце проживання позивача з 17.04.1985 по 24.11.1987 та з 12.12.1989 по даний час в АДРЕСА_1 ). Підстава: будинкова книга, паспорт.

Період з 26.04.1986 по 24.11.1987 становить 1 рік 6 місяців 30 днів, з 12.12.1989 по 01.01.1993 3 роки 21 день (з 12.12.1989 по 30.11.2023 33 роки 11 місяців 19 днів).

Згідно з дипломом НОМЕР_1 від 15.07.1987 ОСОБА_1 навчався у СПТУ № 22 м.Сарни з 01.09.1984 по 15.07.1987.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 м.Сарни Рівненської області відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

22.01.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання, за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

26.01.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення № 15, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У вказному рішенні зазначено про те, що вік заявника 55 років 1 місяць 13 днів; необхідний страховий стаж становить 25 років, а страховий стаж особи становить 38 років 8 місяці 1 день. Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди. У призначенні пенсії відмовлено, оскільки не дотримано вимог згідно ст. 55 Закону України № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років (3 роки 10 місяців 12 днів). Згідно довідки № 420/09-13-09 від 30.11.2023 року особа була зареєстрована у м. Сарни Рівненської області, але не вбачається де вона проживала та працювала.

02.02.2024 позивач повторно звернувся до органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

09.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення № 22, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки заявник станом на 01.01.1993 проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю менше 4 років.

У вказному рішенні зазначено про те, що необхідний страховий стаж становить 25 років, а страховий стаж особи становить 38 років 6 місяців 19 днів. Довідка Сарненської міської ради Рівненської області № 41/09-13-09 від 02.02.2024 не містять інформації про факт постійного проживання. Загальний період проживання/роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 згідно диплому НОМЕР_1 від 15.07.1987 становить 1 рік 02 місяця 20 днів. До страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.12.1989 не зараховано: період роботи в Локомотивному депо Здолбунів з 26.12.1989 по дата звільнення не вказана, підстава на звільнення відсутня; період навчання на курсах з 28.12.1989 по 07.05.1990, оскільки не зазначена інформація щодо присвоєння кваліфікації.

Не погоджуючись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статтею 15 Закону України Про пенсійне забезпечення умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом шостим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

За змістом примітки, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, достатньо, що особа, яка звернулася за призначенням пенсії, постійно проживала або працювала у вказаній зоні певний час у період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року.

Аналогічна правова позиція щодо встановлення початкової величини зниження пенсійного віку висловлена Верховним Судом в постанові від 6 лютого 2018 року у справі № 556/1153/17.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №22-1).

Вказаний порядок прийнято відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (доповнено згідно з Постановою Пенсійного фонду № 33-1 від 25.11.2021), документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Відтак, механізм реалізації права, передбаченого законом, зокрема, щодо переліку документів, необхідних для призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону №796-ХІІ, чітко передбачений Порядком №22-1.

З аналізу наведених норм слідує, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема потерпілим від Чорнобильської катастрофи є (1) довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) та (2) посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 15 Закону №796-ХІІ довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Згідно з положеннями статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положення порядку видачі посвідчень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 18.06.1991 № 44 (чинного на момент видачі позивачу посвідчення), передбачали, що громадянам, віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В - громадянина, який постійно працює і проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (пункт 6).

Статтею 14 Закону №796-ХІІ було передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_4 , виданим 09.02.1994 Рівненською облдержадміністрацією, позивач є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що таке посвідчення позивачу видане уповноваженим на те державним органом, який при видачі зазначеного посвідчення перевіряв достовірність поданих позивачем документів.

Отже, наявне у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання позивача на території зони посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону №796-ХІІ.

Законом №796-ХІІ передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а та від 26.07.2023 у справі №460/2589/20, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5ст.242 КАС України

У постанові від 26.07.2023 у справі № 460/2589/20 Верховний Суд також зазначив, що дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено відповідними довідками органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Враховуючи наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт реєстрації та проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення, Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно достатті 55 Закону №796-ХІІ.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у рішенні № 22 та поданому відзиві, вказує, що згідно диплому НОМЕР_1 від 15.07.1987 Сарненського профтехучилища № 22 враховано період перебування у зоні посиленого радіоекологічного контролю з 26.04.1986 по 15.07.1987, що становить 1 рік 2 місяці 20 днів.

Підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії вказано, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю менше 4 років. Зокрема, відповідачі вважають, що в довідках органу місцевого самоврядування не вказано про проживання позивача, а лише реєстрацію.

З даного приводу суд зауважує, що у період з 26.04.1986 по 01.01.1993, що має визначальне значення для вирішення спору, реєстрацію та облік громадян за місцем проживання було регламентовано Положенням про паспортну систему в СРСР, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 677 від 28.08.1974, постановою Ради Міністрів СРСР № 678 від 28.08.1974 «Про деякі правила прописки громадян», Тимчасовою інструкцією про порядок документування і прописки (реєстрації) громадян, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 66-дск від 03.02.1992.

Зазначеними нормативними актами було передбачено прописку, як форму реєстрації та обліку населення за місцем проживання, що встановлювала необхідність отримання дозволу органів внутрішніх справ на прописку (виписку) в усіх без винятку населених пунктах України.

Згідно з п.22 розділу ІІІ Положення про паспортну систему в СРСР, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 677 від 28.08.1974, громадяни прописуються за місцем проживання. Громадяни, які прибули на тимчасове проживання із однієї місцевості в іншу на строк більше півтора місяця прописуються тимчасово, а ті, що прибули на строк до півтора місяця реєструються в установленому порядку.

Тобто, прописка громадянина за певною адресою здійснювалася за конкретним місцем проживання, була обов`язковою, а дотримання умов прописки перевірялося уповноваженими особами органів внутрішніх справ.

Крім того, у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затв. постановою Державного комітету статистики СРСР № 5-24/26 від 12.05.1985.

За загальним правилом погосподарський облік вівся в погосподарських книгах, а основним об`єктом погосподарського обліку було домогосподарство - об`єкт, члени якого мали реєстрацію місця проживання на території населеного пункту.

Відповідно до матеріалів справи, а саме згідно з довідками ЦНАП Сарненської міської ради Рівненської області № 420/09-13-09 від 30.11.2023 № 41/09-13-09 від 02.02.2024, зареєстроване місце проживання позивача з 17.04.1985 по 24.11.1987 та з 12.12.1989 по даний час в АДРЕСА_1 ). Підстава видачі довідок - будинкова книга, паспорт.

Період з 26.04.1986 по 24.11.1987 становить 1 рік 6 місяців 30 днів, з 12.12.1989 по 01.01.1993 3 роки 21 день (з 12.12.1989 по 30.11.2023 33 роки 11 місяців 19 днів).

Таким чином, зазначення у вказаних довідках, що ОСОБА_1 у спірні періоди «зареєстрований» та «зареєстроване місце проживання» в м.Сарни, є періодами його проживання у вказаному населеному пункті.

Також суд зазначає, що дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання позивача у 4 зоні, що підтверджено відповідними довідками органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Отже, встановлені судом обставини справи свідчать, що станом на 01.01.1993 позивач проживав в зоні посиленого радіологічного контролю (м.Сарни) більше 4 років, а саме 4 роки 7 місяців 20 днів.

Також, матеріалами справи підтверджується, що позивач прожив у зоні посиленого радіологічного контролю понад 35 років.

Відтак, позивач має право на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з розрахунку 2 роки (початкова величина) та 1 рік за 3 роки проживання, але не більше 5 років.

Таким чином, пенсійний вік ОСОБА_1 підлягає зниженню на 5 років максимально.

Обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ також є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином, станом на 2023 рік (досягнення віку 60 років), страховий стаж позивача повинен становити не менше 30 років, а з урахуванням зменшення пенсійного віку на 5 років - 25 років.

Відповідачі у спірних рішеннях вказали, що страховий стаж позивача становить понад 38 років.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке 09.02.2024 повторно розглянуло заяву позивача, у рішенні № 22 зазначило про те, що до страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.12.1989 не зараховано період роботи в Локомотивному депо Здолбунів з 26.12.1989 по дата звільнення не вказана, підстава на звільнення відсутня; період навчання на курсах з 28.12.1989 по 07.05.1990, оскільки не зазначена інформація щодо присвоєння кваліфікації.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке розглянуло заяву позивача 26.01.2024, у рішенні № 15, зазначило, що за доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди.

Відповідно до форми РС-право (дата звернення 22.01.2024), до страхового стажу позивачу зараховано 38 років 8 місяців 1 день, у тому числі період з 26.12.1989 по 07.05.1990.

Тому, суд критично оцінює зазначення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у рішенні № 22 від 09.02.2024 про те, що до страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.12.1989 не зараховано «період роботи в Локомотивному депо Здолбунів з 26.12.1989 по дата звільнення не вказана, підстава на звільнення відсутня; період навчання на курсах з 28.12.1989 по 07.05.1990, оскільки не зазначена інформація щодо присвоєння кваліфікації».

Суд наголошує, що спірними рішеннями відповідачів, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пільгової пенсії саме з тих підстав, що він станом на 01.01.1993 проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю менше 4 років.

Таким чином, обставини щодо наявності необхідного страхового стажу не є спірними у даній справі.

Матеріалами справи підтверджується, що у позивача наявний необхідний страховий стаж, а тому вказана умова є дотриманою.

Суд зазначає, що досягнення особою відповідного віку є ще однією обов`язковою умовою для призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.

З урахуванням зменшення пенсійного віку на 5 років, достатній вік позивача для призначення пенсії має становити 55 років (60 - 5).

Не є спірною та обставина, що вік позивача становить 55 років, а тому тому вказана умова також є дотриманою.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, від 26.01.2024 № 15, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.02.2024 № 22 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не відповідають вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягають скасуванню в судовому порядку.

Відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії позивач звернувся 22.01.2024, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, то в даному випадку пенсія підлягає призначенню саме за днем досягнення пенсійного віку 10.12.2023.

За наведеного, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області як належного відповідача за цією позовною вимогою, призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 10.12.2023.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачами не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн в рівних частинах, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які прийняли спірні рішення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.01.2024 № 15, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.02.2024 № 22 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 10.12.2023 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та в розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 19 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м.Рівне, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м.Дніпро, Дніпропетровська обл.,49094, ЄДРПОУ/РНОКПП 21910427) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м.Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл.,84122, ЄДРПОУ/РНОКПП 13486010)

Суддя Н.В. Друзенко