Справа № 140/32593/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/32593/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відділ Укртрансбезпеки у Волинській області) про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, постановою Відділу Укртрансбезпеки у Волинській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 002845 від 16.10.2023 встановлено, що перевізник ОСОБА_1 допустив порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ), а саме на момент перевірки були відсутні щоденні реєстраційні листки за період часу з 17:10 05.09.2023 по 15:23 08.09.2023, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, та стягнуто з позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн.

Позивач не погоджується із вказаною постановою з огляду на те, що у зазначений період часу автомобіль RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 знаходився на ремонті, транспортний засіб не використовувався та водій не здійснював перевезення. Отже, порушень вимог саме щодо режиму роботи та часу відпочинку позивач об`єктивно допустити не міг.

Крім того, для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні на договірних умов або для власних потреб Переліком документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 (далі Перелік № 207), не передбачено наявність таких документів, як щоденні реєстраційні листи режимів праці та відпочинку водія. Відповідальність за відсутність щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку передбачена лише для міжнародних перевезень згідно із абзацом одинадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 18).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 21-26) представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови.

Вказує, що передбачений у статті 48 Закону № 2344-ІІІ перелік документів не є вичерпним, а водій транспортного засобу, обладнаний тахографом, повинен мати при собі, зокрема, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Тому твердження позивача про те, що реєстраційні листки режимів праці та відпочинку не є документами, на підставі яких повинні виконуватися внутрішні перевезення, є безпідставними, а наявність тахографу у перевіреному транспортному засобі та здійснення внутрішніх перевезень не є спірними обставинами.

Крім того, якщо водій не виконував перевезення, то перевізник зобов`язаний був оформити бланк підтвердження діяльності та забезпечити його наявність у транспортному засобі, яким 28.09.2023 здійснювалося перевезення вантажу. Перелік № 207 втратив чинність 04.02.2022 та не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок (а. с. 29), направлення на рейдову перевірку від 22.09.2023 № НР000078 (а. с. 28), старшим державним інспектором Відділу Укртрансбезпеки у Волинській області 28.09.2023 на 132 км автодороги «М-19» проведена рейдова перевірка, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.09.2023 № 002005 (а. с. 27).

Вказаним актом перевірки встановлено, що водій ОСОБА_3 здійснював перевезення вантажу транспортним засобом марки «RENAULT Kempf», д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , та зафіксовано порушення статті 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме під час перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія щоденними реєстраційними листами режимів праці та відпочинку за період часу з 17:10 05.09.2023 по 15:23 08.09.2023. Водій від підписання акту відмовився (а. с. 27).

05.10.2023 відповідач надіслав позивачу рекомендованим листом повідомлення від 03.10.2023 № 75734/22/24-23 про розгляд з 10 по 12 год. 16.10.2023 справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, виявлених під час рейдової перевірки (а. с. 32).

16.10.2023 на адресу відповідача надійшли пояснення представника позивача до акту перевірки від 28.09.2023 № 002005 (а. с. 35-37).

Постановою начальника Відділу Укртрансбезпеки у Волинській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.10.2023 № ПШ 002845 з перевізника ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 цього Закону (а. с. 38).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із статтею 1 Закону № 2344-ІІІ у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами частин сімнадцятої, вісімнадцятої статі 6 Закону № 2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Частиною двадцять першою статті 6 Закону № 2344-ІІІ визначено, що порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом частин першої, другої статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону № 2344-ІІІ водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник зобов`язаний: при укладанні договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом передбачати для свого персоналу встановлені законодавством умови праці та відпочинку.

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 14 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567), передбачено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Згідно із пунктами 20, 21, 22 Порядку № 1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Пунктами 25 - 27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Аналіз положень статті 48 Закону № 2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 1.3 розділу І Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 (далі Положення № 340), вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 розділу VI Положення № 340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно із пунктом 6.4 розділу VI Положення № 340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241 (далі Інструкція № 385), цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

Згідно із пунктами 1.2, 1.3 розділу І Інструкції № 385 ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів. Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктом 1.4 розділу І Інструкції № 385 визначено, що у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні:

картка картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

За приписами пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до пункту 3.5 розділу ІІІ Інструкції № 385 перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Отже, у зв`язку з тим, що тахограми та роздруківки даних роботи тахографа (у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом) є носієм інформації про дотримання водіями режиму праці та відпочинку, їх відсутність під час державного контролю підтверджує порушення режиму праці та відпочинку водіями транспортних засобів. Водночас, відсутність необхідної кількості тахокарт у водія можна підтвердити Бланком підтвердження діяльності, що затверджений Поправкою № 6 до ЄУТР, та додатково іншими документами (листок непрацездатності, наказ на відрядження, наказ на відпустку, тощо).

Тобто, під час перевірки водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки або Бланк підтвердження діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що під час рейдової перевірки було встановлено, що перевізник ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу (а. с. 30), не забезпечив водія ОСОБА_3 під час здійснення внутрішнього перевезення вантажу відповідно до ТТН № 1 від 28.09.2023 (а. с. 31) щоденними реєстраційними листками режиму праці та відпочинку за період з 17:10 05.09.2023 по 15:23 08.09.2023.

У поясненнях до акту перевірки (а. с. 35-37) та у позовній заяві позивач зазначив, що у зазначений період часу автомобіль RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 знаходився на ремонті, транспортний засіб не використовувався та водій не здійснював перевезення, а отже, порушень вимог саме щодо режиму роботи та часу відпочинку позивач об`єктивно допустити не міг, та на підтвердження вказаних доводів подав до суду довідку ПП ОСОБА_4 (а. с. 11), рахунок-фактуру від 08.09.2023 № 000000290 (а. с. 12), акт здачі-прийняття робіт № 000000281 (а. с. 13).

Водночас, суд звертає увагу, що згідно із пунктом 6.4 розділу VI Положення № 340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Наказом Міністерства інфраструктури України «Про внесення змін до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340» від 24.06.2021 № 337, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.08.2021 за № 1125/36747, доповнено Положення № 340 додатком 4 «Бланк підтвердження діяльності (додається до тахографа)».

Проте, під час проведення рейдової перевірки у водія не було у наявності ні щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за період з 17:10 05.09.2023 по 15:23 08.09.2023, ні бланку підтвердження діяльності, який би підтверджував, що водій не здійснював перевезення вантажів протягом зазначеного періоду. При цьому, бланк підтвердження діяльності не було подано ні до пояснень до акту перевірки (а. с. 35-37), ні до позовної заяви.

При вирішенні спору суд враховує, що наведений у частині другій статті 48 Закону № 2344-ІІІ перелік документів, наявність яких є обов`язковою для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для автомобільного перевізника, не є вичерпним, а законодавством України (зокрема, Положенням № 340, Інструкцією № 385) визначено, що для підтвердження інформації про дотримання водіями режиму праці та відпочинку під час перевезення вантажів (в т. ч. внутрішніх перевезень) перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт, відсутність необхідної кількості яких у водія можна підтвердити бланком підтвердження діяльності.

На думку суду, відсутність у водія під час рейдової перевірки щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за період з 17:10 05.09.2023 по 15:23 08.09.2023 або бланку підтвердження діяльності, який би підтверджував, що водій не здійснював перевезення вантажів протягом зазначеного періоду, становить склад порушення у вигляді перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, тобто порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 цього Закону.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що під час рейдової перевірки здійснювалося внутрішнє перевезення вантажу та вимоги Положення № 340, Інструкції № 385 на спірні правовідносини не поширюються, оскільки відповідно до пункту 1.3 розділу І Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами, а за змістом пунктів 1.2, 1.3 розділу І Інструкції № 385 ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів незалежно від виду перевезення.

Крім того, суд не бере до уваги покликання позивача на Перелік № 207, оскільки він втратив чинність з 04.02.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо здійснення габаритно-вагового контролю та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 02.02.2022 № 79 та до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 002845 від 16.10.2023 винесена за наявності фактичних та правових підстав, є правомірною та такою, що прийнята відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, доводи позивача про безпідставність застосування до нього адміністративно-господарського штрафу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вказаної постанови необхідно відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх