Справа № 280/5823/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 280/5823/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2023 ( суддя першої інстанції Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі №280/5823/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головною управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку пенсії за віком та неврахування стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі за період роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989;

здійснити перерахунок та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 1,85743 та з урахуванням коефіцієнта страхового стажу роботи у подвійному розмірі за період роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989 працювала лікарем-бактеріологом в баклабораторії в Оріховській районній санітарній епідеміологічній станції з урахуванням проведених виплат з 21.09.2012 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що звернувшись до Відповідача з заявою а період призначення пенсії за віком Позивач згідно розпорядження 192321 від 04.10.2012 позивачу враховано загальний стаж роботи за період з 12.09.1974 по 31.08.2012 - 37 років 11 місяців 16 днів. Станом на 19.07.2023 48 років 0 місяців 16 днів. На звернення позивача відповідач протиправно не враховував стаж у відповідності до вимог ст. 60 Закону №1788. 18.04.2023 позивач зверталася із скаргою до Пенсійного фонду України про перерахунок пенсії за віком та до Відповідача та просила врахувати трудовий стаж роботи лікарем-бактеріологом в бак-лабораторії з 01.09.1984 по 01.11.1989 є такою, що відноситься до особливо небезпечних, оскільки вона працювала з відбором біологічного матеріалу на особливо-небезпечні та небезпечні інфекційні захворювання. Згідно записів трудової книжки позивач працювала в Оріхівській районній санітарній епідеміологічній станції лікарем-бактеріологом в бак-лабораторії з 01.09.1984 по 01.11.1989 трудовий стаж за вказаний період зараховується у подвійному розмірі. Позивач вважає протиправними дії відповідача. Просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2023 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку пенсії за віком та неврахування стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі за період роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням коефіцієнта страхового стажу роботи у подвійному розмірі за період роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989 лікарем-бактеріологом в баклабораторії в Оріховській районній санітарній епідеміологічній станції, з урахуванням проведених виплат з 21.09.2012 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю винесеного відносно позивачки рішення про відмову у врахуванні стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31.08.2010 призначена пенсія за вислугу років у відповідності до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», згодом за заявою позивачки від 21.09.2012 її пенсію було переведено на пенсію за віком у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058, що сторонами по справі не оскаржувалось.

Згідно записів у трудовій книжці від 12.09.1974 позивач працювала в Оріхівській районній санітарній епідеміологічній станції лікарем-бактеріологом в бак-лабораторії з 01.09.1984 по 01.11.1989.

На звернення позивачки щодо перерахунку її стажу, а саме щодо врахування періодів роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989 в подвійному розмірі згідно записів № 11,12 трудової книжки Пенсійний фонд України у своїй відповіді від 26.05.2023 зазначив, про відсутність підстав для зарахування до стажу Позивача періоду роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989 на посаді лікаря-бактеріолога в бак-лабораторії санітарно-епідеміологічної станції у подвійному розмірі.

Позивач, не погодившись із діями щодо не зарахування у подвійному розмірі періоду її роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989 на посаді лікаря-бактеріолога, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольнивши частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача, оскільки позивачка у спірні періоди працювала на такій посаді, що за положеннями ст. 60 Закону "Про пенсійне забезпечення" дає право на подвійний обрахунок стажу роботи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 3 ст. 40 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України № 1788-XII, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

З копії трудової книжки від 12.09.1974 позивачка працювала в Оріхівській районній санітарній епідеміологічній станції лікарем-бактеріологом в бак-лабораторії з 01.09.1984 по 01.11.1989 (запис 11, 12).

Посада лікаря-бактеріолога відноситься до посад, що дає право на підвищення посадового окладу за шкідливі та важкі умови праці у зв`язку з проведеннями досліджень з живим збудником небезпечних інфекційних захворювань, з вірусами, які викликають ці захворювання пункту 2.19 Додатку 3, з використанням хімічних речовин, віднесених до алергенів згідно Додатку 7 та підпункту 2.4.5 наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я від 5 жовтня 2005 року №308/519 "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення" до цього наказу.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб", розробленого на виконання статті 28 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення" холера, черевний тиф та паратифи, дизентерія, ієрсініози, дифтерія, менінгіт, кашлюк відносяться до небезпечних інфекційних хвороб.

Бактеріологічний відділ клініко-діагностичної лабораторії виконує вище зазначені дослідження з живим збудником небезпечних інфекційних захворювань що згідно з наказом МОЗ України відносяться до особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, тому робота в даному відділу прирівнюється до роботи в інфекційних закладах (відділеннях) і зараховується до стажу в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, згідно записів трудової книжки від 12.09.1974 ОСОБА_1 працювала в Оріхівській районній санітарній епідеміологічній станції лікарем-бактеріологом в бак-лабораторії з 01.09.1984 по 01.11.1989, робота в яких прирівнюється до роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я і зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, під час розгляду справи встановлено та не заперечується відповідачами, що протягом спірного періоду позивач працювала у закладі охорони здоров`я,

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 20104 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів також зазначає, що у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Закону № 1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що незарахування відповідачем до стажу позивачки у подвійному розмірі періодів роботи з з 01.09.1984 по 01.11.1989 у Оріхівській районній санітарній епідеміологічній станції лікарем-бактеріологом в бак-лабораторії не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що дії Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку пенсії за віком та неврахування стажу роботи ОСОБА_1 у подвійному розмірі за період роботи з 01.09.1984 по 01.11.1989 є протиправними.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

При цьому, з урахуванням положень ст. 308 КАС України, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки позивачем не оскаржено, а апеляційна скарга відповідача відповідних доводів в цій частині не містить.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2023 в адміністративній справі №280/5823/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 08 квітня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров