Справа № 320/10955/23
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 квітня 2024 року м. Київ
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В.В.,
суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження питання про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Верховного Суду на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Верховного Суду, в якому просив:
- визнати дії Верховного Суду щодо припинення нарахування та сплати судді Верховного Суду ОСОБА_1 суддівської винагороди з 19 липня 2022 року протиправними;
- визнати протиправним та скасувати наказ голови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19.07.2022 року № 10-к "Про внесення змін до наказу від 05 березня 2022 року № 3/0/203-22 "Про увільнення від роботи ОСОБА_1 на період мобілізації до Збройних Сил України в Сили територіальної оборони";
- зобов`язати Верховний Суд відновити нараховування та виплату судді Верховного Суду ОСОБА_1 суддівської винагороди відповідно до положень статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме: посадового окладу з розрахунку - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також доплат за вислугу років та наукову ступінь з відрахуванням обов`язкових податків та зборів;
- стягнути з Верховного Суду на користь ОСОБА_1 недоотриману суддівську винагороду за період з 19 липня 2022 року по день ухвалення судового рішення у розмірі визначену на день ухвалення судового рішення виходячи з положень статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме: посадового окладу з розрахунку - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також доплат за вислугу років та наукову ступінь з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року позов задоволено.

Визнано дії Верховного Суду щодо припинення нарахування та сплати судді Верховного Суду ОСОБА_1 суддівської винагороди з 19 липня 2022 року - протиправними.

Визнано протиправним та скасовано наказ голови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 19.07.2022 року № 10-к "Про внесення змін до наказу від 05 березня 2022 року № 3/0/203-22 "Про увільнення від роботи ОСОБА_1 на період мобілізації до Збройних Сил України в Сили територіальної оборони".

Зобов`язано Верховний Суд відновити нараховування та виплату судді Верховного Суду ОСОБА_1 суддівської винагороди відповідно до положень статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Стягнуто з Верховного Суду на користь ОСОБА_1 недоотриману суддівську винагороду за період з 19 липня 2022 року по день ухвалення судового рішення у розмірі визначену на день ухвалення судового рішення, з урахуванням розміру та надбавок суддівської винагороди визначених статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року апеляційну скаргу Верховного Суду на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року залишено без змін.

Разом з тим, колегією суддів при розгляді справи не було вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Надалі позивачем подано клопотання про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в розмірі 20 000,00 грн.

Враховуючи що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ч. 3 ст. 252 КАС України визнала можливим проводити розгляд вказаного питання в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Згідно з п.п. 1 - 3 ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції вказує на положення ч. 6 ст. 7 КАС України, якими встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

В контексті наведеного, колегія суддів вважає, що в зв`язку із необхідністю залучення адвоката позивач для захисту своїх прав та інтересів був вимушений понести витрати на професійну правничу допомогу.

Так, 06 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «ВЕРІТІ ГРУП» укладено договір про надання правової допомоги № 06/02-24 (Договір № 06/02-24).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 06/02-24 адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту професійну правничу (правову) допомогу щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, перед фізичними та юридичними особами, органах прокуратури, поліції, МВС, державної виконавчої служби, перед приватними виконавцями, в органах судової влади (судах всіх інстанцій та юрисдикцій), у судових процесах які розпочаті, або будуть розпочаті де стороною по справі є Клієнт, в тому числі у судових процесах, які впливають або можуть впливати на права, обов`язки та інтереси Клієнта (надалі іменується «послуги»), а клієнт зобов`язується оплатити такі Послуги.

Відповідно до п. 2.3.2 та 2.3.3 Договору № 06/02-24 сторони встановили, що адвокатське об`єднання має право складати всі необхідні процесуальні документи, підписувати їх від імені клієнта та подавати.

Пунктом 3.1 Договору № 06/02-24 його сторони встановили, що гонорар є формою винагороди адвокатському об`єднанню за здійснення захисту, представництва інтересів та надання інших видів правової (професійної правничої) допомоги клієнту.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 06/02-24 розмір гонорару, який клієнт має сплатити адвокатському об`єднанню за надання правової (професійної правничої) допомоги встановлюється в розмірі 4 000 (чотири тисячі гривень) гривень нуль копійок за 1 (одну) годину роботи.

Загальна сума понесених витрат на професійну правничу допомогу, що поніс позивач - ОСОБА_1 у даній справі становить 20 000,00 гривень.

З метою оплати зазначених послуг, 06.02.2024 АО «Веріті груп» виставлено та направлено Клієнту рахунок на оплату послуг.

На виконання умов договору про надання правової допомоги, з метою оплати вартості наданих послуг, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 07.02.2024 ОСОБА_1 сплачено на рахунок АО «Веріті груп» 20 000,00 гривень. 29 березня 2024 року АО «Веріті груп» складено звіт про виконану роботу та витрачений час за Договором № 06/02-24 за період з 06.02.2024 по 29.03.2024.

За результатами надання професійної правничої допомоги за Договором № 06/02-24 29 березня 2024 року між АО «Веріті груп» та ОСОБА_1 підписано акт № 29/03-24 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Дослідивши договір про надання професійної правничої допомоги, оцінивши обсяг виконаної роботи (наданих послуг), колегія суддів приходить до переконання про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку щодо наявності підстав для відшкодування на користь позивача судових витрат, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи у розмірі 20 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 242, 243, 252, 311, 313, 321, 322, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Верховного Суду () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 20 000,00 грн (двадцять тисяч грн).

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко