Справа № 120/14705/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 квітня 2024 р. Справа № 120/14705/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 звернулася його представниця до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представниця позивача зазначила, що відповідно до поданої її довірителем заяви про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком.

Проте, як зазначає представниця позивача, при такому переведені пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача період навчання в Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року, оскільки в дипломі серії НОМЕР_1 по-батькові зазначено " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним позивача, а також період його роботи з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року у зв`язку з виправленням в даті наказу, а також період роботи з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року з огляду на нечитабельність печатки на записі про звільнення.

Також з невідомих причин до страхового стажу не зараховано період роботи в Євлахському авіазагоні Республіки Азербайджан з 22 лютого 1983 року по 18 січня 1984 року.

Представниця позивача вважає такі дії пенсійного органу протиправними, у зв`язку із чим звернулася з цим позовом до суду з вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу її довірителя згадувані вище періоди навчання та роботи, а також здійснити перерахунок пенсії з 20 червня 2023 року із врахуванням таких періодів.

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із несплатою позивачем судового збору.

На виконання вимог ухвали від 27 вересня 2023 року позивачем подано до суду квитанцію до платіжної інструкції № 1 від 16 жовтня 2023 року, якою підтверджується сплата судового збору в необхідному розмірі.

Ухвалою від 25 жовтня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно з частиною 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 25 жовтня 2023 року надіслано відповідачеві на офіційну електронну адресу 25 жовтня 2023 року о 14 год. 57 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи.

Проте у встановлений судом строк відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

А тому на підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку справу вирішувати за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

З 17 жовтня 1997 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримував пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В 2023 році ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області переведено позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки, що підтверджується листом пенсійного органу від 09 серпня 2023 року вих. № 14196-12285/Я-02/8-0200/23.

При цьому зі змісту такого листа слідує, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період його навчання в Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року, оскільки в дипломі серії НОМЕР_1 по-батькові зазначено " ОСОБА_2 ", а відповідно до паспортних даних по-батькові позивача -" ОСОБА_3 ". Також до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року у зв`язку з виправленням в даті наказу та з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року з огляду на нечитабельність печатки в записі про звільнення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що при переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком пенсійним органом не зараховано до трудового (страхового) стажу позивача період його навчання в Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року, а також періоди роботи ОСОБА_1 з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року та з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року.

Підставами незарахування до трудового (страхового) стажу періоду роботи з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року слугувало виправлення в даті наказу про прийняття на роботу, а періоду роботи з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року - нечитабельність печатки на записі про звільнення.

Визначаючись із тим, чи такі дії пенсійного органу є обгрунтованими, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом норми містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

На момент заповнення трудової книжки серії НОМЕР_2 (24 лютого 1983 року) чинною була Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).

Така Інструкція втратила чинність 29 липня 1993 року у зв`язку з набранням чинності Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 Інструкції № 162 передбачалося, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Подібні за змістом приписи містить і Інструкція № 58.

Так, відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Аналіз наведених положень як Інструкції № 162, так і Інструкції № 58 дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Отже, на момент внесення до трудової книжки позивача записів про періоди його роботи з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року та з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року обов`язок ведення трудових книжок покладався на адміністрацію підприємства, а тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його трудового стажу.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, тому не може впливати на його особисті права.

Відтак доводи пенсійного органу щодо незарахування до трудового стажу позивача періодів його роботи з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року з підстави виправлення в даті наказу про прийняття на роботу, а також з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року - у зв`язку з нечитабельністю печатки на записі про звільнення є безпідставними.

При цьому варто наголосити на тому, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу ОСОБА_1 у спірні періоди, такі записи є належним доказом підтвердження страхового стажу позивача.

Відтак суд дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року та з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року є протиправними.

Окрім того, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання у Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року, оскільки в дипломі серії НОМЕР_1 по батькові позивача зазначено як " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним, відповідно до яких по батькові позивача - " ОСОБА_3 ".

У період навчання позивача в Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації діяв Закон УРСР "Про народну освіту" від 01 жовтня 1974 року.

Відповідно до частини 1 статті 47 вказаного Закону для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Частиною 2 статті 48 цього Закону передбачалося, що особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою.

Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження навчання в Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації позивачем разом із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком надано копію диплома серії НОМЕР_1 , яким підтверджується те, що ОСОБА_1 дійсно з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року навчався у зазначеному вище училищі.

Такий диплом видано позивачу в двох екземплярах (російською та українською мовами).

При цьому у дипломі, що оформлено російською мовою, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначено як " ОСОБА_1 ", а в перекладі на українську - " ОСОБА_1 ".

Наведене свідчить про те, що уповноваженою на те особою при заповненні диплому українською мовою було допущено описку та невірно вказано по батькові позивача.

Також в матеріалах справи наявна довідка № 02/198, що видана Слов`янським фаховим коледжем національного авіаційного університету 20 липня 2023 року, відповідно до якої саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався в Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації в період з 26 серпня 1980 року (наказ про зарахування на навчання від 18 вересня 1980 року № 166/Л) по 01 червня 1983 року (наказ про випуск від 01 липня 1983 року № 102/Л).

У такій довідці йдеться про те, що ОСОБА_1 навчався на денній формі навчання, а після закінчення коледжу отримав диплом встановленого зразка серії НОМЕР_1 .

Також у трудовій книжці серії НОМЕР_2 міститься запис про навчання позивача у Слов`янському авіаційному технічному училищі з 1980 по 1983 роки.

Відтак слід констатувати, що незаперечним є факт навчання саме ОСОБА_1 у період з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року в Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації.

За таких обставин пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період його навчання в Слов`янському авіаційному технічному училищі цивільної авіації з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року, а тому такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід визнати протиправними.

З огляду на те, що суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача згадані вище періоди навчання та роботи, а тому задоволенню підлягає і вимога щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року, з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року та період навчання з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року включно.

Разом із тим відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Євлахському авіазагоні Республіки Азербайджан з 22 лютого 1983 року по 18 січня 1984 року, оскільки в листі відповідача від 09 серпня 2023 року не зазначено про підстави незарахування до страхового стажу заявника такого періоду роботи.

Відсутні й будь-які інші докази, які б свідчили про незарахування до страхового стажу позивача згаданого вище періоду.

В той же час, обчислення страхового стажу належить до виключної компетенції пенсійного органу.

За таких обставин суд не може перебирати на себе функції органу Пенсійного фонду і вирішувати питання про зарахування до страхового стажу згадуваного вище періоду роботи без надання такому періоду оцінки з боку пенсійного органу, адже завданням адміністративного суду є здійснення контролю за правомірністю дій суб`єкта владних повноважень, а не первинний їх розгляд.

Визначаючись із датою, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії позивача, суд зважає на таке.

Статтею 45 Закону № 1058-IV врегульовано строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Так, ОСОБА_1 24 липня 2023 року звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, а тому перерахунок та виплату пенсії з урахуванням згадуваних вище періодів слід здійснити саме з 24 липня 2023 року, тобто з дня подання заяви про переведення, а не з 20 червня 2023 року, як на тому наполягає представниця позивача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення, та докази, надані представницею позивачки, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 16 жовтня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на користь позивача слід стягнути 536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року, з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року та період навчання з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 24 липня 2023 року, зарахувавши до страхового стажу періоди його роботи з 17 листопада 1990 року по 24 лютого 1991 року, з 17 березня 1998 року по 15 лютого 1999 року та період навчання з 01 вересня 1980 року по 08 лютого 1983 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 19.04.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович