Справа № 380/9376/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 рокуСправа № 380/9376/23 пров. № А/857/679/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року (суддя Морська Г.М., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сікер» (далі ТОВ) звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (далі Митниця) в якому просило визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 13.04.2023 №№UA209000/2023/900224/2, UA209000/2023/900227/2 (далі Рішення №№224, 227 відповідно).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги вказує, що відомості щодо складових митної вартості (транспортування, інше) не підтверджено документально та не піддаються перевірці.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані Рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 26.10.2022 між ТОВ та компанією «ZHEJIANG LINGSHA TECHNOLOGY CO, LTD», CHINA (постачальник, продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №TTC2208136 (далі Контракт), відповідно до якого предметом є те, що в порядку та на умовах, визначених цим контрактом продавець постачає і передає у власність батути (товар), а покупець приймає та оплачує товар згідно інвойсів, що є невід`ємною частиною цього контракту.

На виконання вимог Контракту покупцем придбаний наступний товар.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №ТТС2208166-2 від 25.11.2022 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 23961,92 доларів США.

ТОВ з метою митного оформлення вказаного товару 12.04.2023 подало до Митниці електронну митну декларацію №23UA9U2 (далі МД), відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (тов. №1 батути в комплекті в розібраному вигляді).

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з МД в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: - Контракт; - рахунок-проформа №ТТС2208166-2 від 25.11.2022; - рахунок-фактура (Інвойс) №ТТС2208166-2 від 25.02.2023; - банківський платіжний документ №521 від 30.11.2022; - банківський платіжний документ №634 від 09.03.2023; - договір про перевезення №048 від 10.04.2023 р.; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №048 від 10.04.2023; - договір транспортного експедирування №S/2023 від 24.10.2022; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1393.1-ІСТ від 05.04.2023; - автотранспортна накладна б/н від 11.04.2023 р.; - коносамент №DK23030090NBOGDNFDF від 01.03.2023 р.; - висновок експерта №23/1/064 від 07.02.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Митниця надіслала наступне повідомлення: «Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України (далі МК) прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару».

У свою чергу, Декларант на вимогу надав додаткові документи: прайс-лист, інтернет-пропозиції, видаткові накладні та просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів.

13.04.2023 Митницею прийнято Рішення 224, в графі 33 якого було вказано:

«… митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовану інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

заявка-замовлення на перевезення до митного оформлення не подана, хоча рахунок-фактура №048 від 10.04.2023 містить посилання на заявку-замовлення №048 від 10.04.2023. Вищевказаний рахунок-фактура на оплату транспортних послуг не містить всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості.

відповідно до пункту 5.3 Контракту «Вартість тари та/чи упаковки входить до ціни товару», проте у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №ТТС2208166-2 від 25.02.2023 відсутні дані щодо складових вартості товару.

відповідно до пункту 1.2 Контракту «продавець постачає товар партіями на підставі замовлення покупця, які не подано до митного оформлення»

Таким чином, відповідачем були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі- продажу товару.

На вимогу декларантом надіслано: прайс-лист, інтернет-пропозиція та видаткові накладні. Інших документів на вимогу не надано.

Проведено консультації з декларантом згідно статті 57 МК.

Митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/001280 (далі Картка відмови-1_.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею Рішення 224.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA79U1 (далі МД-1), та 13.04.2023 вона була оформлена Митницею, а товар випущений у обіг.

Згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №ТТС2208166-4 від 25.11.2022 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 19110,10 доларів США.

ТОВ з метою митного оформлення вказаного товару, 12.04.2023 подало до Митниці електронну митну декларацію №23UA55U4 (далі МД-2), відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації (тов. №1 - батути в комплекті в розібраному вигляді).

Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з МД-2, в якості підстави для застосування основного методу, було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 МД-2: Контракт; рахунок-проформа №ТТС2208166-4 від 25.11.2022 Рахунок-фактура (Інвойс) №ТТС2208166-4 від 25.02.2023; банківський платіжний документ №523 від 30.11.2022; банківський платіжний документ №636 від 09.03.2023; договір про перевезення №2022/10/04 ЗК від 04.10.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1094 від 11.04.2023; договір транспортного експедирування №S/2023 від 24.10.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1393.2-ІСТ від 05.04.2023; автотранспортна накладна б/н від 11.04.2023 р.; коносамент №DK23030090NBOGDNFDF від 01.03.2023; висновок експерта №23/1/064 від 07.02.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Митниця надіслала повідомлення декларанту аналогічного зазначеному вище змісту про подання додаткових документів.

Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав додаткові документи: прайс-лист, інтернет-пропозицію та видаткові накладні.

13.04.2023 Митницею прийнято Рішення №227, в графі 33 якого було вказано:

«… митна вартість не може бути визнана з наступних причин: -подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовану інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

декларантом подано до митного оформлення CMR б/н від 11.04.2023 у якій зазначено перевізника PE Martyniak Roman, натомість рахунок №1094 від 11.04.2023 на оплату транспортно-експедиційних послуг виставлений на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП). Документи, що визначають договірні відносини з PE Martyniak Roman, відсутні. Вищевказаний рахунок на оплату транспортних-експедиційних послуг не містить всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості. Інші документи, що підтверджують витрати на транспортування декларантом до митного оформлення не подавались. Отже, відомості щодо складових митної вартості (транспортування та страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК;

відповідно до пункту 5.3 Контракту «Вартість тари та/чи упаковки входить до ціни товару», проте у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №ТТС2208166-4 від 25.02.2023 відсутні дані щодо складових вартості товару.

відповідно до пункту 1.2 Контракту «продавець постачає товар партіями на підставі замовлення покупця, які не подано до митного оформлення».

Таким чином, Митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі- продажу товару.

На вимогу декларантом надіслано: прайс-лист, інтернет-пропозиція та видаткові накладні. Інших документів на вимогу не надано.

Проведено консультації з декларантом згідно зі статтею 57 МК.

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/001282 (далі Картка відмови-2).

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею Рішення 227.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA63U0 (далі МД-3), та 13.04.2023 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише; на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 МК передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК).

Відповідно до частини першої статті 57 МК и визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі від 09.02.2021 №826/17509/16.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з частиною другою статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 МК у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частини четвертої вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі №809/857/17.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваних Рішеннях №№224, 227 порушень, необхідно звернути увагу на таке.

Із приводу твердження митного органу про те, що відповідно до пункту 5.3 Контракту «Вартість тари та/чи упаковки входить до ціни товару», проте у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №ТТС2208166-2 від 25.02.2023 відсутні дані щодо складових вартості товару…», то слід вказати, що пунктом 5.3 Контракту передбачено, що вартість упаковки входить в ціну товару.

Вказаний пункт договору узгоджуються з умовами поставки FOB та означає те, що у вартості кожного товару вже включені витрати на упаковку товару. За умовами поставки FOB Incoterms-2010 продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Отже, витрати на упаковку товару за умовами поставки FOB покладається на продавця.

Таким чином, відсутня необхідність повторно зазначати такі відомості у проформі та комерційному інвойсі.

Щодо твердження Митниці, що відповідно до пункту 1.2 Контракту передбачено, що «продавець постачає товар партіями на підставі замовлення Покупця», що не подано до митного оформлення, то як зазначалось вище, статтею 53 МК визначено перелік документів, що подаються на підтвердження заявленої митної вартості, і серед того переліку немає заявок (замовлень) чи будь-яких інших попередніх документів. При цьому згідно з частиною п`ятою статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відтак є обґрунтованими доводи позивача, що замовлення (заявка) до Контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у заявці може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє ТОВ. І така заявка не має вплив на числові визначення митної вартості. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до зовнішньоекономічного контракту.

Щодо твердження митниці, CMR б/н від 11.04.2023 у якій зазначено перевізника PE Martyniak Roman, натомість рахунок №1094 від 11.04.2023 на оплату транспортно-експедиційних послуг виставлений на ФОП. Документи, що визначають договірні відносини з PE Martyniak Roman, відсутні, то як видно з матеріалів справи позивачем укладений з ФОП договір на організацію транспортно- експедиторського обслуговування від 04.10.2022 №2022/10/04ЗК (далі Договір).

Вказаний Договір був поданий до митного контролю і предметом його є надання позивачу транспортно - експедиторських послуг. Відповідно ФОП є експедитором, а не перевізником. І не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ТОВ. Це і передбачено Договором. Таким чином всі транспортні витрати, які поніс ТОВ по Договору з ФОП включені у заявлену митну вартість у відповідності до пункту 5 частини десятої статті 58 МК.

Крім того, з метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FOB МД №23UA90U2 від 12.04.2023, до митного контролю позивачем було надано весь пакет товаросупровідних документів, а саме:

Договір.;

рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №048 від 10.04.2023., де містяться реквізити сторін (постачальника та покупця), зазначена сума перевезення вантажу - 28000 гривень, а також заявку-замовлення на перевезення №048 від 10.04.2023;

договір контракт про перевезення №S/2023 від 24.10.2023;

довідку про вартість транспортних витрат від 10.04.2023.

автотранспортну накладну б/н від 11.04.2023 та Коносамент №DK23030090NBOGDNFDF від 01.03.2023.

При чому рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №1094 від 11.04.2023 містить всі необхідні реквізити з посиланням на Договір.

З урахуванням наведеного, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Частиною другою стаття 55 МК встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Яr видно з матеріалів справи у спірних Рішеннях відповідач посилається на митну декларацію №UA403020/2023/839 від 20.01.23, за якою тов. №1 оформлявся по ціні 3,77 дол. США/ кг (ціна товару, вказана в графі 45 МД, вирахувана по курсу дол. США (гр.23 МД) поділена на вагу товару, зазначеного в гр.38 МД) за 6 (резервним методом, що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів, за таким товаром. Відповідач бере за джерело товар, який імпортувався на умовах поставки CPT. Натомість позивач товар №1 імпортував на умовах поставки FOB. Також у наведеній відповідачем декларації відмінність у вазі. Таким чином наявна відмінність у вазі та умовах поставки.

Те, що у графі 43 відповідної митної декларації вказувався код МВВ (метод визначення вартості) 6 свідчить про коригування митницею відповідної вартості та про незастосування основного методу визначення вартості. Тобто, збільшуючи митну вартість на задекларований позивачем товар, митниця скористалась не митною декларацією, де суб`єкти ЗЕД декларували товар за ціною угоди, а декларацією, за якою відповідач збільшив митну вартість.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

У всіх випадках, де посадові особи митниці брали за основу попередньо оформлені митні декларації, партії товарів не були співмірні з тими, що імпортувались нами, умови поставок були різними, однак жодного коригування проведено не було.

Таким чином, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені частиною другою статті 53 МК. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року без змін. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
В. С. Затолочний