Справа № 640/17335/21
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 квітня 2024 року

м. Київ

справа №640/17335/21

адміністративне провадження № К/990/31150/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В. М.,

суддів: Кравчука В. М., Рибачука А. І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021(головуючий суддя Шевченко Н.М.), постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 (у складі колегії суддів: Мєзєнцева Є.І. (суддя-доповідач), Сорочка Є.О., Файдюка В.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 (у складі колегії суддів: Кузьмишиної О.М. (суддя-доповідач), Кобаля М.І., Костюк Л.О.)

у справі №640/17335/21

за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до ОСОБА_2 ,

про зобов`язання вчинити дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач, Департамент) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі -відповідач, ОСОБА_2 ) в якому просив:

- зобов`язати відповідача привести до початкових проектних рішень квартири АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорта (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) № 66/2 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_1 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа № 2864к.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 самовільно без документа, який надає право на виконання будівельних робіт виконав будівельні роботи із реконструкції квартири АДРЕСА_2 . Оскільки вимоги припису Департаменту не виконано, а характер виконаних суб`єктом містобудування будівельних робіт може становити загрозу та підвищену небезпеку життю та здоров`ю людей, позивач керується законодавчо встановленими повноваженнями на звернення до суду із цим позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач за відсутності доказів, які надають право на виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_2 здійснив самочинне будівництво на зазначеному об`єкті (на місці відкритої тераси побудовано додатковий поверх з відповідними приміщеннями, які були об`єднані з приміщеннями квартири № 66/2 та в подальшому розділено зазначену квартиру на дві) та в установлений строк добровільно не виконав вимоги, встановлені у приписах про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Судові рішення про визнання приписів незаконними та їх скасування станом на момент розгляду справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції відсутні.

З урахуванням установлених обставин, суди дійшли висновку, що спір між сторонами є публічно-правовим, а допустимим та ефективним способом його вирішення є зобов`язання відповідача привести до початкових проектних рішень квартири АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорта (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) № 66/2 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_1 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа № 2864к.

В подальшому ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) як особа, що не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, не погоджуючись із рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021, звернулася з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції допущені процесуальні порушення під час розгляду справи, не залучено її до участі у справі, оскільки про оскаржуване рішення вона дізналася 23.05.2022, після отримання засобами поштового зв`язку постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано відповідача привести до початкових проектних рішень квартиру АДРЕСА_2 відповідно до технічного паспорта на квартиру.

Разом з тим, 14.12.2021 апелянт за договором купівлі-продажу, тобто до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили, придбала у відповідача одну з квартир - №66/2, при цьому зазначена квартира під будь-яким обтяженням не перебувала, а отже відповідач правомірно її продав, а апелянт придбала.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 відмолено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 у справі № 640/17335/21 залишено без змін.

Приймаючи таке рішення суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини у цій справі виникли між Департаментом та ОСОБА_2 станом на 16.06.2021, тобто під час перебування квартири АДРЕСА_2 у власності відповідача. Перехід права власності на квартиру від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відбувся після проведення Департаментом перевірок та встановлення порушень, зафіксованих актами та приписами.

Також вважав, що суд першої інстанції під час розгляду справи виходив з обставин, відомих та підтверджених станом на момент розгляду справи по суті та не міг приймати до уваги обставини, які відбулися після ухвалення судового рішення, зокрема, щодо переходу права власності на квартиру від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , та відповідно не мав об`єктивної можливості щодо вирішення питання про залучення апелянта до участі у справі.

Зазначив, що обставини, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , свідчать лише про недобросовісну поведінку продавця за договором купівлі-продажу від 14.12.2021 - ОСОБА_2 , який не повідомив покупця - ОСОБА_1 про відомі йому обставини щодо зобов`язання його привести квартиру у стан, відповідно до технічного паспорту.

У підсумку дійшов висновку про відсутність порушення прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 у зв`язку із зобов`язанням ОСОБА_2 привести до початкових проектних рішень квартири АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорта (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) №66/2 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_1 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа №2864к.

Судами попередніх інстанцій встановлені такі обставини, що мають значення для вирішення справи:

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2020, укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал» в інтересах Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Прогрес» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), останнім придбано квартиру АДРЕСА_2 .

Станом на 17.03.2020 ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічний паспорт на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) № 66/2 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_1 ), інвентаризаційна справа № 2864к. Загальна площа приміщень склала 147,9 кв. м.

У подальшому ОСОБА_2 замовив технічний паспорт в ТОВ «Київське бюро технічної інвентаризації». Згідно із довідкою про показники об`єкта нерухомого майна від 26.08.2020 № 386, загальна та житлова площа збільшилась в результаті уточнення лінійних розмірів, демонтажу та влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін і конструкцій за рахунок площ допоміжних приміщень, що відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна від 24.05.2017 № 127 не належить до самочинного. Загальна площа склала 223,9 кв. м.

Оновлені відомості щодо площі квартири (кімнату, житловий блок, секцію) № 66/2 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_1 ) викладені в технічному паспорті від 26.08.2020.

За висновком ТОВ «Київське бюро технічної інвентаризації» від 01.09.2020 № 46/09, квартиру може бути поділено на дві новоутворених квартири: №66/2 , загальною площею 96,1 кв. м. та № 66/2а, загальною площею 122,8 кв. м.

У подальшому ТОВ «Київське бюро технічної інвентаризації» виготовлено:

- технічний паспорт на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) № 66/2 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_1 ) від 10.09.2020, загальною площею 96,1 кв. м;

- технічний паспорт на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) № 66/2а у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_1 ) від 10.09.2020, загальною площею 122,8 кв. м.

На підставі наказів Департаменту від 17.03.2021 № 378, № 379 здійснено проведення позапланової перевірки ОСОБА_2 на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил у квартирах АДРЕСА_1 .

За результатами згаданої перевірки складено акт від 30.03.2021, у розділі VIII якого викладено зміст виявлених порушень, які полягають у порушенні частини першої статті 34, статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон України № 3038-VI), статті 376 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України).

Під час перевірки з виїздом на місце 17.03.2021 встановлено, що у квартирах АДРЕСА_1 виконані будівельні роботи, а саме: замість відкритої тераси влаштовано додатковий поверх з відповідними приміщеннями, які приєднані до квартири № 66/2 .

Станом на час виїзду виконувались штукатурні роботи всередині квартири.

У подальшому уповноваженою особою ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) за довіреністю ОСОБА_2 було надано документи за переліком.

Згідно з Реєстром будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відсутні дані щодо видачі, реєстрації документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію квартири № 66/2 за цією адресою.

Розділення квартири № 66/2 загальною площею 223,9 кв. м внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчить витяг від 03.09.2020, в якому загальна площа квартири № 66/2 становить 96,1 кв. м, а загальна площа квартири № 66/2а становить 122,8 кв. м .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 на місці відкритої тераси побудовано додатковий поверх з відповідними приміщеннями, які були об`єднані з приміщеннями квартири № 66/2 та розділено зазначену квартиру на дві, було змінено геометричні розмірі зазначеної квартири, а також змінено функціональне призначення тераси, внаслідок чого відбулась зміна основних техніко-економічних показників квартири в частині збільшення площі та подальшого її розділення на дві квартири № 66/2 та № 66/2а, що в свою чергу потребує містобудівних умов та обмежень.

Враховуючи зазначене вище встановлено, що ОСОБА_2 самовільно без документа, який би надавав право на виконання будівельних робіт виконав будівельні роботи із реконструкції квартири АДРЕСА_2 .

Об`єкт будівництва належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), згідно ДСТУ 8855:2019 «Визначення класу наслідків (відповідальності)».

Зі змістом актів від 30.03.2021 ознайомлено особисто ОСОБА_4 , який є представником ОСОБА_2 за довіреністю від 09.09.2020, зареєстрованою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фєтісовою В. О.

З метою усунення виявлених порушень Департаментом видано припис від 30.03.2021 про зупинення з 30.03.2021 підготовчих та будівельних робіт до усунення допущених правопорушень, примірник якого також отримано ОСОБА_4 .

Про виконання згаданого припису зобов`язано повідомити Департамент до 30.05.2021.

В іншому приписі від 30.03.2021 викладено вимогу у термін до 30.05.2021 усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у відповідності до вимог законодавства. Примірник якого також отримано ОСОБА_4 .

Про виконання цього припису також зобов`язано повідомити Департамент до 30.05.2021.

У подальшому, на підставі наказів Департаменту № 642 та 643 від 31.05.2021 визначено здійснити проведення позапланової перевірки ОСОБА_2 на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил у квартирі № 66/2 та № 66/2а відповідно.

Результати згаданих перевірок викладено в актах від 16.06.2021. Контролюючий орган дійшов до висновку про порушення підпункту «а» пункту 3 частини третьої статті 41 Закону України № 3038. Під час перевірки з виїздом на місце 03.06.2021 спільно з представниками обслуговуючої організації ТОВ «Перший український експертний центр» встановлено, що вимоги припису Департаменту про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 30.03.2021, виданого ОСОБА_2 не виконано, а саме: не усунуті допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у відповідності до вимог законодавства.

Примірник акта отримано 16.06.2021 ОСОБА_5 - уповноваженою особою ОСОБА_2 за довіреністю від 03.06.2021, зареєстрованою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М. О. в реєстрі за № 737.

Згаданою довіреністю ОСОБА_2 надав повноваження ОСОБА_5 бути представником з усіх питань, що стосуються узгодження узаконення, виготовлення проектної документації, реєстрації, реконструкції, перепланування та проектно-ремонтних робіт у квартирах № 66/2 та № 66/2а, у зв`язку з чим, останньому надано право представляти інтереси ОСОБА_2 в усіх організаціях та установах.

14.12.2021 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнаренко І.А., придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 .

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

Не погоджуючись із таким рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 у справі №640/17335/21, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо здійснення відповідачем самочинного будівництва. На думку скаржника, самочинним будівництвом є не перепланування свого нерухомого майна, право власності на яке вже зареєстроване, а тільки будівництво нового нерухомого майна на земельній ділянці. Зазначає, що відповідач вже мав зареєстроване право власності на власну квартиру і не здійснював будівництво новоствореного об`єкту нерухомого майна на чужій земельній ділянці, а в рамках площі, яку займала його квартира добудував додаткові приміщення своєї квартири за рахунок створення додаткового поверху. А тому до існуючого об`єкта нерухомого майна не міг бути судом і контролюючим органом застосований термін «самочинне будівництво» і до цього майна не можна було застосувати наслідки у вигляді знесення цього майна, бо це є спеціальна санкція лише за нове будівництво без дозволу і на чужій земельній ділянці. Перепланування відповідача не торкалося земельної ділянки і було в рамках перепланування свого існуючого нерухомого майна без зміни площі першого поверху, який займала квартира відповідача до переобладнання.

На підтвердження своїх доводів вказує, що в результаті перепланування квартири житлова площа збільшилась в результаті уточнення лінійних розмірів, демонтажу та влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін і конструкцій за рахунок площ допоміжних приміщень. Зазначене підтверджується довідкою про показники об`єкта нерухомого майна від 26.08.2020 № 386, виданою ТОВ «Київське бюро технічної інвентаризації» та Технічним звітом за результатом загального обстеження квартир АДРЕСА_1 від 27.10.2022.

Зазначає, що здійснені відповідачем будівельні роботи щодо перепланування квартири відповідно до Переліку № 406 не потребували отримання документів, що дають право на їх виконання.

Вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем проведена саме реконструкція квартири, яка стосувалась добудови приміщення на відкритій терасі квартири №66/2 та в подальшому була розділена на дві квартири №66/2 та №66/2а, щодо яких і проводилася перевірка.

На думку ОСОБА_1 обраний позивачем спосіб захисту є неналежним та неефективним, оскільки не відповідає змісту порушеного права, адже зобов`язання відповідача привести до початкових проектних рішень квартири АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорта (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) № 66/2 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_1 ) від 17.03.2020 фактично призведе до припинення існування квартир № 66/2 та №66/2а, як окремих об`єктів нерухомості. У той же час, роботи по надбудові тераси у квартирі №66/2 здійснювалися до її поділу на квартири №66/2 та №66/2а, а тому не можуть вважатися такими, що виконувалися під час проведення перевірки. Як наслідок, помилковим є твердження позивача, що відповідачем самовільно здійснювалася реконструкція квартир №66/2 та №66/2а.

Вказує, що обраний позивачем спосіб захисту (приведення об`єкта до початкових проектних рішень) не передбачений статтею 376 ЦК України, на яку позивач посилається обґрунтовуючи свої вимоги, оскільки вказаною нормою встановлено лише два способи усунення порушень: шляхом знесення самочинного будівництва та шляхом проведення перебудови (в разі істотного відхилення від проекту).

Також зазначає про те, що надбудова на терасі квартири, яка розташована на 10-му поверсі багатоквартирного будинку, здійснена без зайняття частини прибудинкової земельної ділянки, її знесення не може вирішуватися у порядку статті 376 ЦК України.

Звертає увагу, що існуюча надбудова на терасі квартири жодним чином не порушує права третіх осіб та не суперечать суспільним інтересам, що з урахуванням частини 4 статті 376 ЦК України свідчить про відсутність підстав для її знесення.

Зазначає, що суд першої інстанції прийняв до уваги докази позивача, які підписані невідомою особою, повноваження якої у справі не підтверджені, а тому ці докази є недопустимими. Також, на думку скаржника, позивачем не доведено наявність підстав для перевірки відповідача, приписи позивача від 30.03.2021 року не могли бути виконані з об`єктивним причин, оскільки не містять конкретики, які порушення і яким чином мав усунути відповідач і з цієї причини вони не могли бути виконаними, а тому сиди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, а також помилково розглянули справу за правилами спрощеного провадження.

Також зазначає, що 14.12.2021 нею за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарекою І.А., до набрання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 законної сили, придбано у відповідача одну з квартир, а саме квартиру АДРЕСА_2 . Відповідно до вказаного договору, зазначена квартира під будь-якими обтяженнями не перебувала, отже відповідач правомірно продав, а ОСОБА_1 на законних підставах придбала вказану квартиру.

Вважає необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції, викладені у постанові від 20.09.2022 щодо відсутності порушення прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 у зв`язку із зобов`язанням ОСОБА_2 привести до початкових проектних рішень квартири АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорта (ФОП ОСОБА_3 на квартиру (кімнату, житловий блок, секцію) №66/2 у будинку квартирного типу (гуртожитку) на АДРЕСА_1 ) від 17.03.2020, інвентаризаційна справа №2864к та щодо недобросовісної поведінки ОСОБА_2 в момент укладення договору купівлі-продажу квартири.

На підтвердження вказаного зазначає, що порушенням її інтересів є наявність незаконно складеного позивачем акту перевірки від 30.03.2021 до якого було внесено неправдиву інформацію про самовільне будівництво, хоча мало місце перепланування, яке не було самовільним та не потребувало отримання відповідного документа на проведення будівельних робіт відповідно до Переліку № 406. Також інтереси скаржниці порушує саме наявність встановленого судовими рішеннями обов`язку відповідача привести до початкових проектних рішень квартиру № 66/2 , яка зараз належить на праві власності ОСОБА_1 . Негативний вплив полягає у тому, що суд зобов`язує відповідача зруйнувати її нерухоме майно, адже колишній власник вже не має права на вчинення дій з її квартирою, оскільки його право власності припинилося у законний спосіб, а тому обов`язок відповідача вчинити дії з квартирою №66/2 припинився в момент припинення його права власності.

Також зазначає, що обов`язок ОСОБА_2 щодо приведення квартири у стан відповідно до технічного паспорта на момент укладання договору купівлі-продажу від 14.12.2021 ще не виник, оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 оскаржене в апеляційному порядку і не набрало законної сили, а тому відповідач не був зобов`язаний про нього когось повідомляти.

У підсумку вважає, що зобов`язання відповідача привести до початкових проектних рішень квартиру АДРЕСА_2 , яка придбана ОСОБА_1 правомірно та на законних підставах буде становити втручання в її конвенційне право на мирне володіння майном у випадку не скасування судових рішень в частині, що стосується її майнових прав та інтересів.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Окрім того, просить закрити касаційне провадження відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 339 КАС України, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 питання про права, свободи, інтереси (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалось.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

Під час розгляду касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин першої та другої статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції .

Аналогічні приписи закріплені і у частині першій статті 13 КАС України, яка встановлює, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, частина перша статті 293 КАС України визначає коло осіб, які наділені правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 24.06.2008 у справі № 2/164-35/246, судове рішення, що оскаржується особою не залученою до участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Зазначена правова позиція була підтримана Верховним Судом, зокрема у постановах від 17.05.2018 у справі № 904/5618/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17.

Отже, для вирішення питання про порушення прав чи інтересів особи, яка не брала участі у справі, суд має з`ясувати, чи виникли у зв`язку з прийняттям судового рішення у цієї особи нові права чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Суд звертає увагу, що перевірка права особи на звернення до суду з апеляційною чи касаційною скаргою передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується (розгляду по суті). Встановлення обставин, що свідчать про відсутність підстав для апеляційного чи касаційного оскарження, а отже і права на звернення до суду з такою скаргою, є перешкодою для розгляду скарги по суті. Законність судового рішення може бути перевірено лише за скаргою належної особи.

Такий підхід повністю узгоджується з принципом верховенства права та такою його складовою як правова визначеність. Безпідставний перегляд призводить до порушення принципу правової визначеності.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не є учасником цієї справи (стороною або третьою особою), тому набуває право оскаржити судові рішення лише у тому випадку, якщо суд своїм рішенням вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що спірні правовідносини у цій справі виникли між Департаментом та ОСОБА_2 станом на 16.06.2021 у зв`язку з проведення позивачем позапланової перевірки відповідача на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил у квартирі № 66/2 та № 66/2а відповідно.

14.12.2021 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарекою І.А., придбано у відповідача одну з квартир, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

З матеріалів цієї судової справи вбачається, що станом на момент проведення позивачем вказаної перевірки, складення ним актів від 30.03.2021 та приписів від 30.03.2021, постановлення Окружним адміністративним судом міста Києва рішення від 12.11.2021, а також подання ОСОБА_2 апеляційної скарги (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті 10.12.2021) на вказане рішення суду першої інстанції, єдиним власником квартир АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 .

Оскільки перехід права власності на квартиру № 66/2 від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відбувся після проведення позивачем перевірки та встановлення порушень, зафіксованих та відображених в актах та приписах, а також після постановлення судом першої інстанції рішення у цій справі, Окружний адміністративний суд міста Києва під час розгляду справи виходив з обставин, відомих та підтверджених станом на момент розгляду такої справи по суті та не міг приймати до уваги обставини, які відбулися після ухвалення судового рішення, зокрема, щодо переходу права власності на квартиру від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , та відповідно не мав об`єктивної можливості щодо вирішення питання про залучення ОСОБА_1 до участі у справі.

Тобто, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021, встановлювались виключно щодо ОСОБА_2 , як єдиного власника квартир АДРЕСА_1 .

Отже, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки при ухвалені Окружним адміністративним судом міста Києва рішення від 12.11.2021, не встановлювались та не могли бути встановлені щодо ОСОБА_1 , оскільки остання на момент проведення Департаментом позапланової перевірки та на момент ухвалення вказаного рішення, не була власником та/або співвласником квартири АДРЕСА_2 .

Перехід права власності на одну з квартир від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відбувся після проведення Департаментом перевірок та встановлення порушень, зафіксованих актами та приписами, а також після ухвалення вказаного рішення суду.

Як уже було зазначено, після подання ОСОБА_2 10.12.2021 апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021, відповідно до договору купівлі-продажу від 14.12.2021, останнім на користь ОСОБА_1 відчужено одну з квартир, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

З наявних у справі матеріалів вбачається, що ні в апеляційній скарзі, ні під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 не повідомляв Шостий апеляційний адміністративний суд про відчуження 14.12.2021 на користь ОСОБА_1 , належної йому квартири АДРЕСА_2 .

Положеннями статті 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції, як у межах доводів та вимог апеляційної скарги, так і поза її межами та вимогами у разі виявлення порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції, а також такий розгляд може здійснюєтьсь з урахуванням додатково поданих доказів за умови обґрунтування неможливості їх подачі до суду першої інстанції, особою яка їх подає.

При цьому, для визнання доказів належними та допустимими останні мають існувати на момент виникнення спірних правовідносин, та підтверджувати чи спростовувати заявлені вимоги або заперечення сторони у справі, що у разі не дослідження їх судом, вказувало б на порушення норм процесуального права чи не правильного застосування норм матеріального права.

Таким чином суд апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції перевіряє чи були встановлені та враховані обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, чи існували докази, які підтверджують такі обставини станом на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення судом першої інстанції рішення за результатами розгляду справи.

При цьому скасування рішення суду першої інстанції з підстав не врахування судом обставин, які не існували на час розгляду справи, але які можуть виникнути в майбутньому не допускається.

З викладеного вбачається, що під час розгляду справи судами першої інстанції та апеляційної інстанції в матеріалах справи були відсутні відомості та докази, які б вказували про необхідність вирішення питання про права, обов`язки та інтереси ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції під час ухвалення рішення від 12.11.2021 та суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови від 12.04.2022 не могли та не були зобов`язані встановлювати такі обставини, оскільки згідно приписів КАС України обов`язок підтвердження заявлених вимог та заперечень покладається на сторони у судовій справі, як наслідок відсутні підстави стверджувати про порушення судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, оскільки обставини, які б вказували про порушення таких норм суду першої та апеляційної інстанції не були, та не могли бути відомі.

Крім того, ухвалюючи постанову від 20.09.2022 за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд зауважив, що спірні правовідносини виникли між Департаментом та ОСОБА_2 станом на 16.06.2021 і як наслідок суд першої інстанції під час розгляду справи виходив з обставин, відомих та підтверджених станом на момент такого розгляду справи по суті.

Також суд апеляційної інстанції врахував, що у цій справі, за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021, Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову від 12.04.2022, якою у задоволенні скарги відмовлено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 14.12.2021 ОСОБА_2 - продавець, продає ОСОБА_1 - покупцю у власність квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 3 Розділу 3 Договору продавець зобов`язаний попередити покупця про відомі недоліки, будь-які самочинні переобладнання та перепланування у вищезазначеній квартирі. Відповідно до підпункту 4.2.3 пункту 4.2 розділу 4 Договору Продавець стверджує, що квартира відповідає технічним характеристикам та не має прихованих недоліків, які самочинні переобладнання та перепланування у вищезазначеній квартирі, про які він знав та міг повідомити Покупця, ним не здійснювалися.

Також, відповідно до підпункту 4.3.4 пункту 4.2 Договору продавець стверджує, що квартира, яка є предметом цього Договору, на момент його укладання нікому іншому не продана, щодо відчужуваної квартири відсутні судові спори.

Суд апеляційної інстанції дослідивши вказаний договір купівлі-продажу та оцінивши доводи ОСОБА_1 , викладені в її апеляційній, дійшов висновку про відсутність порушення прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 у зв`язку із зобов`язанням ОСОБА_2 привести до початкових проектних рішень квартири АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорта. Натомість вбачав обставини недобросовісної поведінки продавця за договором купівлі-продажу від 14.12.2021 - ОСОБА_2 , який не повідомив покупця - ОСОБА_1 про відомі йому обставини щодо зобов`язання його привести квартиру у стан, відповідно до технічного паспорту.

Слід зазначити, що у межах розгляду справи № 640/17335/21 та при ухваленні судових рішень у цій справі ні судом першої інстанції, ні судами апеляційної інстанції не досліджувались та не вирішувались питання стосовно прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин відносно ОСОБА_1 , а також на неї оскаржуваними судовими рішеннями не покладались жодні обов`язки.

При прийнятті оскаржуваних судових рішень судами попередніх інстанцій досліджувались та надавалась оцінка правовідносинам, які виникли між Департаментом та ОСОБА_2 і остаточні рішення судів стосуються виключно ОСОБА_2 .

Ні у мотивувальних частинах судових рішень (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021; постанова Шостим апеляційним адміністративним судом від 12.04.2022; постанова Шостим апеляційним адміністративним судом від 20.09.2022) не містяться висновки суду про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , ні у резолютивних частинах оскаржуваних рішень судів не вказано про таке.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 наводить доводи незаконності актів та приписів складених за результатами, проведеної Департаментом перевірки на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_2 , як наслідок ОСОБА_1 наводить обставини, які її не стосуються та намагається оскаржити судові рішення при ухвалені яких, питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувались.

Колегія суддів також звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви №17160/06 та №35548/06).

Також, згідно з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що ОСОБА_1 - особою, яка не брала участі у справі, не доведено того, що судами попередніх інстанцій вирішено питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, при цьому доводи касаційної скарги не свідчать про протилежне.

Правова позиція щодо можливості закриття касаційного провадження у справі в разі відсутності у особи, за касаційною скаргою якої таке провадження відкрито, права на оскарження судового рішення, неодноразово висловлювалась в ухвалах Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №640/1266/19, від 21.11.2019 у справі №640/2306/19, від 21.01.2020 у справі №629/1261/15-а, від 02.04.2020 у справі №1.380/2019/001145, від 29.12.2020 у справі №826/10834/14, в постановах Верховного Суду від 01.02.2021 у справі №372/619/16-а, від 07.09.2021 у справі №826/7249/18, а також в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №817/1768/18 (провадження №11-809апп19), від 08.10.2019 у справі №766/12353/18 (провадження №14-521цс19), від 05.02.2020 у справі №826/4866/18 (провадження №11-825апп19), а також у постанові від 15.05.2019 у справі №761/10509/17 (провадження №14-53цс19).

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні рішення Окружним адміністративним судом міста Києва від 12.11.2021, постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 12.04.2022 та постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 20.09.2022 у цій справі, питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 судами не вирішувались, що є підставою для закриття касаційного провадження.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись статтями 339, 341, 345, 355, 359 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження (К/990/31150/22) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 у справі № 640/17335/21.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Шарапа

В. М. Кравчук

А. І. Рибачук