Справа № 172/1606/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 172/1606/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,

розглянувши порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 року в адміністративній справі №172/1606/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді від 07.09.2023 року адміністративний позов залишено без руху, для надання можливості позивачу вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

На виконання ухвали суду, позивачем надано заяву про поновлення строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки він оскаржувану постанову в день її прийняття фактично не отримував, а отримав лише 22.08.2023 року, як додаток до відповіді ДПП УПП в Дніпропетровській області від 22.08.2023 року.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 в адміністративній справі №172/1606/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишино без розгляду.

В цій ухвалі суд дійшов висновку, про те, що інших підстав для поновлення строку, ніж ті що вказані в адміністративному позові, не вказав. Причини пропущення строку звернення до суду, вказані у адміністративному позові, та у поданій на виконання ухвали суду від 07.09.2023 року заяві не можна визнати поважними.

Не погодившись із цією ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що судом при постановленні ухвали допущено неправильне застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому просив скасувати вказану ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Проте, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду з відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний повернути позовну заяву.

Проаналізувавши частину другої статті 286 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішень (постанов) суб`єктів владних повноважень у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, можна подати протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року по справі № 686/28291/19.

Судом встановлено, що позивач від підпису та отримання оскаржуваної постанови відмовився, оскільки не погоджувався із зазначеним у ній формулюванням щодо вчиненого правопорушення,

Враховуючи наведене, позивач оскаржувану постанову у день її прийняття фактично не отримував, а отримав лише 22.08.2023 року.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів отримання позивачем оскаржуваної постанови.

При цьому, суд при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду мав з`ясувати дату отримання оскаржуваної постанови.

Проте, суд першої інстанції, визнаючи неповажними причини пропуску строку звернення до суду, не надав належної оцінки та не дослідив належним чином подані скаржником документи, не вчинив дій, які сприяли б з`ясуванню достовірної інформації щодо дійсної дати отримання оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, в суду першої інстанції були відсутніми достатні і належні підстави для повернення позовної заяви на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

В рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції надто формально підійшов до вирішення питання щодо прийняття до розгляду позовної заяви, а тому, на думку апеляційного суду, помилково повернув позовну заяву позивачу, позбавивши його, таким чином, права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 в адміністративній справі №172/1606/23 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов