Справа № 120/9669/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9669/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

18 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання притиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №825 від 13.06.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області» в частині застосування до заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №79 о/c від 14.06.2023 «Щодо особового складу» в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що капітан поліції ОСОБА_1 з 12.10.2021 проходив службу на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області.

06.06.2023 начальникові ГУ НП у Вінницькій області надійшла доповідна записка УГІ ГУ НП у Вінницькій області про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. Зокрема зазначено, що до ГУНП у Вінницькій області надійшла інформація про те, що 06.06.2023, приблизно об 11:00 по вул. Брацлавська, 31, у м. Вінниця працівниками УСБУ у Вінницькій області спільно з Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, за процесуального керівництва Вінницької обласної прокуратури в рамках кримінального провадження № 0000207, розпочатого 05.06.2023 зa ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, задокументовано факт отримання неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США заступником начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 , які він вимагав за вирішення питання щодо обрання відносно гр. ОСОБА_3 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та подальшої зміни кваліфікації дій останнього на менш тяжкий злочин. Під час особистого обшуку з сумки ОСОБА_4 вилучено грошові кошти в сумі 500 доларів США, які являються предметом неправомірної вигоди, після чого останнього затримано в порядку ст. 208 КПК України. Під час затримання ОСОБА_5 перебував на службі, в цивільному одязі та з вогнепальною зброєю.

Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 06.06.2023 №821 на підставі доповідної записки та інформації, що у ній зазначена, з метою підтвердження чи спростування дисциплінарного проступку в діях капітана поліції ОСОБА_4 та окремих поліцейських відділу поліції №1 Вінницького РУП, керуючись вимогами статей 14, 15 та 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.

Проведеним службовим розслідуванням щодо порушення службової дисципліни, допущеного заступником начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_2 та окремими поліцейськими відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області встановлено вчинення ОСОБА_2 грубого дисциплінарного проступку.

Висновком службового розслідування, затвердженим начальником ГУ НП у Вінницькій області 13.06.2023, комісія вважає, що за скоєння дисциплінарного проступку, порушення Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 3, 6, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 22, частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» та абзаців 1, 2, 5, 12 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, абзацу 14 розділу 2 та абзаців 2, 3 розділу 4 витягу з посадової інструкції, застосувати до заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 13.06.2023 №825 за скоєння дисциплінарного проступку, порушення Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 3, 6, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 22, частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» та абзаців 1, 2, 5, 12 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, абзацу 14 розділу 2 та абзаців 2, 3 розділу 4 витягу з посадової інструкції, застосувати до заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 (0073702) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 14.06.2023 № 79 о/с, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення), капітана поліції ОСОБА_1 (0073702), заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області звільнено зі служби в поліції з 14 червня 2023 року.

Не погоджуючись з вищезазначеними наказами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку про застосування до позивача за скоєння дисциплінарного проступку стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з частинами першою, третьою статті 11, статті 12, частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини першої статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Частинами першою-третьою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «;Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Частинами сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Пунктами 1- 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 1, 2, 9 розділу VІ Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу VІІ Порядку № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.

У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт довільної форми, що підписується працівником кадрового підрозділу та іншими присутніми під час відмови особами, який долучається до особової справи поліцейського, притягнутого до дисциплінарної відповідальності.

Однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 26 листопада 2020 року у справі № 580/1415/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21 та багатьох інших.

Питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності досліджувалось Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19, а також від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21. Зокрема, касаційна інстанція дійшла висновку, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Як свідчать матеріали службового розслідування, 06.06.2023 приблизно о 10:52 в рамках кримінального провадження №0000207, відомості про яке 05.06.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 31 (багатоквартирний житловий будинок), біля під`їзду № 3 працівниками Територіального управління ДБР, розташованого y м. Хмельницькому, спільно зі співробітниками УСБ України у Вінницькій області за процесуального керівництва Вінницької обласної прокуратури, задокументовано факт отримання неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США капітаном поліції ОСОБА_2 , за вирішення питання щодо обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та подальшої зміни кваліфікації дій останнього на менш тяжкий злочин.

07 червня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2023 застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_1 , тобто до 10:52 год. 04 серпня 2023 року. Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 04 серпня 2023 року.

У висновку службового розслідування вказано, що капітан поліції ОСОБА_5 повідомив, що жодних протиправних дій не вчиняв та, посилаючись на свої права, передбачені статтею 63 Конституції України, відмовився від надання будь-яких пояснень на даному етапі службового розслідування.

07.06.2023 процесуальним керівником заступником начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 надано дозвіл на опитування ОСОБА_4 в умовах ITT № 1 ГУНП, яке проводилося наступного дня після затримання. Матеріалами службового розслідування встановлено, що перебуваючи в установі подібного типу, за відсутності відволікаючих факторів, ОСОБА_5 мав достатньо часу для обдумування своїх дій та міг надати пояснення чи привести факти, які б підтверджували або спростовували його вину у вчиненому, проте цього не зробив.

Зібраними у ході службового розслідування матеріалами підтверджено те, що капітан поліції ОСОБА_5 не вжив заходів, спрямованих на відвернення негативних наслідків, хоча він розумів та допускав їх настання. Вина поліцейського у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, ОСОБА_5 свідомо допустив настання несприятливих наслідків.

Таким чином, своїми діями капітан поліції ОСОБА_4 скоїв вчинок, яким спаплюжив та принизив високе звання поліцейського, який присягнув на вірність Українському народові, і така поведінка ОСОБА_9 суперечить загальним принципам, встановленим для працівників Національної поліції України.

У висновку службового розслідування вказано, що підставою для призначення службового розслідування став не факт повідомлення ОСОБА_10 про підозру у скоєнні кримінального правопорушення чи вимагання та отримання неправомірної вигоди, а вчинення ним дій, суть яких полягає у порушенні службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості та дій, які суперечить інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Наведене указує про реальну наявність у поведінці ОСОБА_4 ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, яка спричинила шкідливі наслідки та причинного зв`язку між ними і дією порушника дисципліни.

Дисциплінарна комісія вказала, що допущені ОСОБА_2 порушення спричинили широкий резонанс у засобах масової інформації, у яких були розміщенні статті з критикою роботи поліції та у яких указувалось на безкарність поліцейських. Як наслідок, капітан поліції ОСОБА_5 дискредитував звання поліцейського внаслідок вчинення корупційного правопорушення.

За наслідками проведеного службового розслідування ГУНП у Вінницькій області зроблено висновок про порушення позивачем Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 3, 6, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 22, частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» та абзаців 1, 2, 5, 12 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, абзацу 14 розділу 2 та абзаців 2, 3 розділу 4 витягу з посадової інструкції.

За результатами проведеного службового розслідування було запропоновано накласти на капітана поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо обрання відповідачем найсуворішого з видів стягнень, що передбачені статтею 13 Дисциплінарного статуту, а саме звільнення зі служби в поліції, суд враховує, що Верховний Суд сформував висновок щодо застосування означених норм у постановах від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 та від 29.02.2024 у справі № 260/5566/22.

Згідно усталеної практики Верховного Суду, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та ін.)

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022 Дисциплінарний статут доповнено новим розділом V такого змісту: «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

При цьому із змісту статті 29 Дисциплінарного статуту слідує, що її положення застосовуються у сукупності з іншими нормами, які визначають загальні критерії та підходи до застосування дисциплінарної відповідальності, а саме з урахуванням положень статі 19 цього статуту, яка регламентує порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Оскільки за Дисциплінарним статутом підставою притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, частиною восьмою статті 19 статуту визначено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Тут, насамперед, варто мати на увазі, що обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного - зауваження до найсуворішого - звільнення зі служби, керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплінарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.

Водночас застосування частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту виключно у поєднанні зі статтею 13, якою визначено перелік видів дисциплінарних стягнень та послідовність їх застосування, виключало б з процедури визначення виду стягнення такого визначального елементу як оцінка характеру самого проступку внаслідок однакового підходу до оцінки різних за ступенем тяжкості проступків та, відповідно, результату обрання виду відповідальності виключно в порядку послідовності.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни знайшла своє підтвердження.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 14.03.2024 року у справі №420/11778/22.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.

Водночас варто врахувати, що метою проведення службового розслідування не може бути доведення вини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, адже вина останнього повинна доводитись в судовому порядку. Метою проведення службового розслідування є перевірка і уточнення, в межах наданих повноважень відомостей, які мають значення для встановлення обставин вчинення поліцейськими дисциплінарного проступку, зняття безпідставних звинувачень або підозр.

Колегія суддів звертає увагу, що складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

У свою чергу, недотримання поліцейським вимог, що пов`язані з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Таким чином, з огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відносно доводів апелянта про те, що виключно вироком суду можуть бути підтверджені обставини, описані у висновку службового розслідування, суд вірно вказав, що відсутність вироку суду про визнання позивача винним в інкримінованих кримінальних правопорушень не є підставою для скасування оспорюваних наказів, адже його звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни. Позивача звільнено не за підозру у вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580 у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах від 30.08.2022 у справі №120/8381/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21.

Таким чином, оскільки вчинення позивачем протиправного діяння з проходженням служби в органах поліції є несумісним, і таке діяння суперечить змісту Присяги поліцейського, колегія суддів вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку про застосування до позивача за скоєння дисциплінарного проступку стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Решта доводів та заперечень апелянта, висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.