Справа № 120/15795/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/15795/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід Олена Степанівна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

17 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неповідомлення про наслідки, які полягають у зменшенні розміру пенсії за наслідком подання заяви про призначення пенсії у 2021 році та не застосування при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки; зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки з дня звернення за перерахунком, а саме з 21.08.2023.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.01.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач має право на застосування при обчисленні його пенсії показника середньої заробітної плати за 2019, 2020, 2021 роки адже пенсія йому призначена з 08.01.2022.

У зв`язку з відсутністю в позивача компетенції в галузі пенсійного права, а також відсутністю будь-яких роз`яснень з боку відповідача щодо наслідків звернення із заявою про призначення пенсії в 2021 році (стосовно обрахунку розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки), він звернувся із відповідною заявою саме 21.12.2021, що в підсумку зумовило зменшення розміру призначеної пенсії. Відповідач був зобов`язаний попередити його про те, що звернення із заявою про призначення пенсії у 2021 році, а не в 2022 році, призведе до зменшення розміру пенсійної виплати.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 21.12.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком. На момент звернення із вказаною заявою вік позивача становив 59 років.

За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснював відповідач.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідачем прийнято рішення про призначення позивачеві пенсії за віком з 08.01.2022 - з наступного дня після досягнення ним пенсійного віку.

Розмір пенсії обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки в розмірі 9 118,81 грн.

Водночас позивач вважає, що має право на обчислення розміру пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за 2019, 2020, 2021 роки та зазначає, що відповідачем не було роз`яснено йому, що у випадку звернення із заявою про призначення пенсії в 2021 році застосовуватиметься показник середньої заробітної плати саме за 2018-2020 роки.

З урахуванням наведеного позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки звернення за призначенням пенсії відбулось 21.12.2021, то показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки застосовано правомірно, а підстави для перерахунку пенсії із застосуванням вказаного показника за 2019-2021 роки відсутні. Розглядаючи заяву позивача від 21.12.2023 відповідач презюмував обізнаність позивача про наслідки такого звернення, адже оформивши та підписавши вказану заяву позивач добровільно надав згоду на настання наслідків її подання.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Приписами ст. 27 Закону №1058-ІV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Згідно із ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, для обчислення пенсії, обраховується за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Порядок №22-1).

Згідно із п. 1.7 та 1.8 розділу І Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Згідно із ч. 1 ст. 45 №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За результатами розгляду заяви позивача від 21.12.2021 та доданих до неї документів, відповідачем прийнято рішення про призначення позивачеві пенсії за віком з 08.01.2022 - з наступного дня після досягнення ним пенсійного віку.

Розмір пенсії обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, тобто три роки, що передують року звернення із заявою.

Отже, показник середньої заробітної плати за 2018-2020 роки застосовано правомірно, а підстави для перерахунку пенсії із застосуванням вказаного показника за 2019-2021 роки відсутні.

Позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю в нього компетенції в галузі пенсійного права, а також відсутністю будь-яких роз`яснень з боку відповідача щодо наслідків звернення із заявою про призначення пенсії в 2021 році (стосовно обрахунку розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки), він звернувся із відповідною заявою саме 21.12.2021, що в підсумку зумовило зменшення розміру призначеної пенсії. Відповідач був зобов`язаний попередити його про те, що звернення із заявою про призначення пенсії у 2021 році, а не в 2022 році, призведе до зменшення розміру пенсійної виплати.

Відповідно до п. 3.3 розділу ІІІ Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, надає роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій.

Як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, вказана норма не визначає надання роз`яснень як безумовний обов`язок органу, що призначає пенсію.

До того ж, органом, що призначає пенсію, в даному випадку є територіальний органу Пенсійного фонду України, до якого позивач звертався із заявою, тобто Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Таким чином саме вказаний пенсійний орган, а не відповідач, надає роз`яснення з питань призначення та виплати пенсій.

Крім того, діє презумпція знання законодавства, згідно якої кожен вважається таким, що знає закони. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання.

Таким чином, розглядаючи заяву позивача від 21.12.2023 відповідач презюмував обізнаність позивача про наслідки такого звернення, адже оформивши та підписавши вказану заяву позивач добровільно надав згоду на настання наслідків її подання.

Верховний Суд у постанові від 22.08.2019 у справі № 288/1557/16-а зауважив, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що уданому випадку відповідачем не прошені права позивача у межах спірних правовідносин, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.