Справа № 580/1576/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року справа № 580/1576/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання неправомірними дій, скасування вимоги та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати дії ГУ ДПС у Черкаській області по видачі податкової вимоги від 15 січня 2024 року № 0-2300 неправомірними;

- скасувати податкову вимогу від 15 січня 2024 року № 0-2300;

- стягнути з ГУ ДПС у Черкаській області заподіяну моральну шкоду в сумі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зазначена в спірній вимозі сума грошового зобов`язання складається з суми 11813,75 грн за податковим повідомленням-рішенням від 22.05.2023 № -2310 та земельного податку в сумі 2441,97 грн. Разом з тим, грошове зобов`язання за цим податковим повідомленням-рішенням є неузгодженим, оскільки у Черкаському окружному адміністративному суді перебуває на розгляді справа № 580/6443/23 про визнання протиправним та скасування цього податкового повідомлення-рішення, а будь-якого податкового повідомлення-рішення за грошовим зобов`язанням земельному податку в сумі 2441,97 грн позивач не отримував. Позивач зазначає, що дії відповідача нанесли йому моральну шкоду, яку він оцінює в 25000 грн.

Ухвалою від 16.02.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.03.2024 від представниці відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд у задоволенні позову відмовити, зазначивши, що у зв`язку з оскарженням до суду податкового повідомлення-рішення від № 0-2310 від 22.05.2023 сума грошового зобов`язання у розмірі 11813,75 грн (з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості) є неузгодженою та знята контролюючим органом з нарахування. Рішенням Головного управління ДПС у Черкаській області проведено коригування ІКП ОСОБА_1 , податкове повідомлення-рішення № 7-2313 від 02.08.2023 на суму 1221,38 грн., податкове повідомлення-рішення № 7-2313-UА від 02.08.2023 на суму 1221,32 грн (по земельному податку з фізичних осіб) скасовані. Станом на дату подання відзиву заборгованість відсутня. Враховуючи, що податкова вимога про сплату боргу вважається відкликаною з в розумінні ст. 60 Податкового кодексу України (згідно з пп. 60.1.1 - 60.1.2 п. 60.1), що підтверджується даними АІС Податковий блок та інтегрованою карткою платника, в даному адміністративному позові відсутній предмет спору.

Крім того зазначила, що позивач не обґрунтовує чим він керується при визначенні суми моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн та не надає жодних доказів на підтвердження наявності такої шкоди, перенесених моральних страждань та переживань, не доводить наявність вини, причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою (погіршення стану здоров`я, зниження престижу, ділової репутації тощо).

19.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що з урахуванням постанови Шостого апеляційного суду у справі № 580/4032/23 відмовляється від позовної вимоги про скасування податкової вимоги від 15 січня 2024 року № 0-2300. Вказує, що дії ГУДПС у Черкаській області не узгоджуються із ст.19 Конституції України, психологічне навантаження від працівників ГУ ДПС у Черкаській області призвели до перебування на стаціонарному лікуванні із 16.10.2023 по 20.10.2023, зокрема проводив КТ дослідження та поніс витрати у сумі 12 тисяч гривень.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Черкаській області. Згідно розрахунку заборгованості до податкової вимогою від 15.01.2024 № 0-2300 у позивача виникла заборгованість у сумі 14255,72 грн, що виникла по наступних видах податку:

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на підставі податкового повідомлення-рішення № 0-2310 від 22.05.2023 на суму 11813,75 грн;

- із земельного податку з фізичних осіб на суму 2441,97 грн (з урахуванням переплати 0,73 грн) на підставі податкового повідомлення-рішення № 7-2313 від 02.08.2023 на суму 1221,38 грн, податкового повідомлення-рішення № 7-2313-UА від 02.08.2023 на суму 1221,32 грн;

У провадженні Черкаського окружного адміністративного суду перебувала справа № 580/6443/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування податкового рішення № 0-2310 від 22.05.2023. Згідно ухвали від 01.04.2024 Шостий апеляційний суд у справі № 580/6443/23 відкрив апеляційне провадження.

Таким чином, у зв`язку з оскарженням до суду податкового повідомлення-рішення від № 0-2310 від 22.05.2023 сума грошового зобов`язання у розмірі 11813,75 грн (з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості) є неузгодженою.

На підставі рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 28.02.2024 № 88/23-00-24-11-10 проведено коригування ІКП ОСОБА_1 , у зв`язку із скасуванням ППР № 7- 2313 від 02.08.2023 на суму 1221,38 грн, ППР № 7-2313-UА від 02.08.2023 на суму 1221,32 грн (по земельному податку з фізичних осіб).

Таким чином, станом на час розгляду справи узгоджені суми грошових зобов`язань за позивачем відсутні.

Дії відповідача щодо видачі податкової вимоги від 15 січня 2024 року № 0-2300 позивач вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. п. 16.1.3, 16.1.4 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом другим підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України передбачено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 ПК України).

За правилами, встановленими пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашений в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України); контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу (пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України).

Суд встановив, що у провадженні Черкаського окружного адміністративного суду перебувала справа № 580/6443/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування податкового рішення № 0-2310 від 22.05.2023. Згідно ухвали від 01.04.2024 Шостий апеляційний суд у справі № 580/6443/23 відкрив апеляційне провадження.

Таким чином, у зв`язку з оскарженням до суду податкового повідомлення-рішення від № 0-2310 від 22.05.2023 сума грошового зобов`язання у розмірі 11813,75 грн (з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості) є неузгодженою.

Крім того, на підставі рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 28.02.2024 № 88/23-00-24-11-10 проведено коригування ІКП ОСОБА_1 , у зв`язку із скасуванням ППР № 7-2313 від 02.08.2023 на суму 1221,38 грн, ППР № 7-2313-UА від 02.08.2023 на суму 1221,32 грн (по земельному податку з фізичних осіб).

З урахуванням зазначеного, станом на час розгляду справи узгоджені суми грошових зобов`язань за позивачем відсутні, а податкова вимога від 15 січня 2024 року № 0-2300 є відкликаною в силу приписів п. 60.1 ст. 60 ПК України.

Суд врахував, що з огляду на відмову позивача від позовної вимоги про скасування податкової вимоги від 15 січня 2024 року № 0-2300, фактично предметом спору залишається питання правомірності дій відповідача щодо її прийняття, на протиправності яких наголошує позивач. Надавши оцінку посиланням позивача у цій частині вимог суд зазначає, що у спірних правовідносинах саме податкова вимога є рішенням суб`єкта владних повноважень, що безпосередньо впливає на права та обов`язки позивача. В свою чергу, самостійне визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття податкової вимоги не призводить до виконання завдання адміністративного судочинства, визначеного у ст. 2 КАС України (ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень).

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає необґрунтованими, у зв`язку із чим у їх задоволенні належить відмовити.

Також суд зазначає, що у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди належить відмовити у зв`язку із тим, що вказана частина вимог є похідною від основних, у задоволенні суд відмовив. Крім того жодних доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) яких він зазнав, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я та їх взаємозв`язку із прийняттям відповідачем податкової вимоги позивач не надав.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача, звільненого від сплати судових витрат не підлягають задоволенню, а відповідач не надав доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 18.04.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК