Справа № 361/700/24
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/700/24
Провадження № 2-а/361/78/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського (м.Бобровиця) в П№ 2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції Красій Анатолія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року до суду звернувся позивач до поліцейського (м.Бобровиця) в П№ 2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1283330 від 21 січня 2024 року.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що постановою інспектора П№ 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Бобровиця Ніжинського району Чернігівської області серія ЕНА № 1283330 від 21.01.2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП за те, що 21.01.2024 року о 10:20 годині в м.Бобровиця по вул. Олега Бичка, 1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку біля лікарні, чим порушив вимоги п.п 8.4. в. ПДР України.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

21.01.2024 року він на прохання своєї рідної бабусі привіз її до Бобровицької лікарні від її місця проживання в селі Піски, Ніжинського району Чернігівської області. Під`їхавши до лікарні зі сторони базару (центру) о 10:10 годині позивач припаркував автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 (надалі ТЗ), який належить на підставі права власності його бабусі ОСОБА_3 , на території Бобровицької лікарні, яка знаходиться за адресою вул.Олега Бичка, 1 навпроти супермаркету АТБ. На території вже стояли 3-4 автомобілі. Вийшовши зі свого ТЗ, бабуся пішла до лікаря, а він перейшовши дорогу пішов до магазину купити води. Через 5 хвилин, вийшовши з магазину позивач підійшов до свого ТЗ, та відкрив дверцята зі сторони пасажира, щоб покласти пляшку води в салон. Щойно зачинивши дверцята ТЗ, до нього підійшов сержант поліції ОСОБА_2 , який представився, та повідомив, що розмова буде фіксуватись на нагрудну камеру. Після цього, ОСОБА_2 , запитав чий це ТЗ, та поцікавився чи має позивач посвідчення водія. Дізнавшись особисті дані, інспектор ОСОБА_2 , почав перевіряти інформацію стосовно позивача за допомогою технічного засобу (планшету), що тривало приблизно 10 хвилин. Запитавши у нього, яка підстава перевірки, поліцейський повідомив, що позивач порушив знак 3.34 Зупинка заборонена, після чого продовжив дивитись щось в планшеті.

Позивач зазначив, що він повідомив інспектора, що він висадив бабусю яку привіз до лікаря, та може переставити автомобіль, якщо тут є дійсно знак заборони. Знак дійсно був, але зовсім з іншої сторони вулиці, якого він фізично не міг побачити, та про нього не мав уявлення, оскільки заїхав зовсім з іншої сторони, а в м.Бобровиця останній раз був 5 років тому.

Позивач вказує, що до них підійшов напарник інспектора ОСОБА_2 , капітан поліції, який навіть не представився, а одразу звинуватив позивача, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, як аргумент, він повідомив, що є наявні ознаки: червоні очі та позивач вийшов з магазину з пляшкою води. Запропонувавши йому звернутись до лікаря або скористатись спецтехзасобом Драгер. Позивач погодився на Драгер, який показав негативний результат.

Одразу після всіх маніпуляцій зі сторони поліції, інспектор ОСОБА_2 повідомив, що на позивача буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 340 гривень.

Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, не вважає себе невинним, а постанова серія ЕНА № 1283330 від 21.01.2024 року є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2024 року ОСОБА_4 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 16 лютого 2024 року.

27 лютого 2024 року згідно розпорядження № 69 Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2024 року справа розподілена на головуючу суддю Радзівіл А.Г.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2024 року ОСОБА_5 справу прийнято до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 18 березня 2024 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви та додаткових пояснень.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, встановивши обставини справи та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 21 січня 2024 року складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1283330, інспектором П № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Бобровиця Ніжинського району Чернігівської області, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за порушення вимог ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі передбачених частиною першою статті 121-3).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, належить до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції, мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст. 222 КпАП України покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а, від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а.

Відповідно до пунктів 1-4 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.10.2016 № 1114), Департамент патрульної поліції (далі - Департамент, ДПП) є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України, який створюється, реорганізовується та ліквідовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку.

Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлених) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатки із зображенням Державного Герба України, інші печатки та штамп.

Викладене свідчить, що у спірному випадку органом Національної поліції є Департамент патрульної поліції, від імені якого, зокрема, поліцейського (м.Бобровиця) в П№2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_2 , уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, Департамент патрульної поліції як суб`єкт владних повноважень до участі у розгляді цієї адміністративної справи у якості відповідача позивачем не залучений.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

За привалами ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав, що він заявлений до неналежного відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте вже до належного відповідача.

Аналогічний за змістом правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 336/2138/17 (2-а/336/223/2017), від 26.06.2019 у справі № 303/3794/17, від 09.08.2019 у справі № 821/2089/17, від 09.10.2019 у справі №456/2935/15-а, від 30.09.2019 року у справі № 819/940/18 та від 31.10.2019 у справі №826/17241/16.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 251, 268, 280, 289 КУпАП, ст.ст. 72-79, 90, 242-246, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до поліцейського (м.Бобровиця) в П№ 2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції Красій Анатолія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.