Справа № 496/6847/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 496/6847/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 січня 2024 року, прийнятого у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду у місті Біляївка суддею Пендюрою Л.О., по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Департаменту Державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відповідач, Укртрансбезпека) в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії АА № 00010876 від 11.07.2023 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування позову зазначено про протиправність притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу з огляду на відсутність події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Зокрема, оскаржувана постанова не відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27 вересня 2021 року № 512 (далі Інструкція № 512) та КУпАП, оскільки не містить відомостей про марку, модель та державний номер причепу-автовозу, який був з`єднаний з вантажним автовозом одним составом. Вказані недоліки ставлять під сумнів врахування вказаних критеріїв при встановлення факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.

Крім цього, уповноважена посадова особа Відповідача, розраховуючи перевищення встановлених законодавством габаритних норм під час руху транспортним засобом автомобільними дорогами, використовувала значення максимально дозволеної фактичної довжини на рівні 18, 75м, що стосується двох типів транспортних засобів, а саме автомобіля (тягача) з напівпричепом та маршрутного транспортного засобу. Проте, зафіксований транспортний засіб відносився до типу автопоїзд, оскільки був у складі автомобіля (вантажний автовоз), з`єднаного з одним причепом-автовозом за допомогою зчіпного пристрою, тому максимально дозволена фактична довжина для такого ТЗ має становити 22м.

Також зазначено про недостовірність результатів вимірювання максимальної довжини ТЗ, зазначеної в оскаржуваній постанові, посилаючись на власні вимірювання автомобіля (вантажний автовоз), з`єднаного з одним причепом-автовозом, які проведені у присутності двох свідків та з відео фіксацією, що становить 19, 84м, а не як зазначено в оскаржуваній постанові 21, 905м або 21, 305м.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 січня 2024 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною та скасовано постанову Укртрансбезпеки серії АА № 00010876 від 11.07.2023 року, винесену старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюком Л.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1321 КУпАП;

- стягнуто з Укртрансбезпеки на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 073, 60 грн..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Укртрансбезпека звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона зазначає, що судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення відносно неналежного Відповідача по справі, оскільки Департамент державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті відповідно до статті 43 КАС України не має адміністративної процесуальної правосуб`єктності та не може виступати Відповідачем по справі, натомість, належним Відповідачем в даній справі повинна бути Державна служба України з безпеки на транспорті, що має статус юридичної особи.

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції безпідставно поновлено Позивачу строк звернення до суду з даним позовом, тому позовну заяву слід залишити без розгляду, оскільки встановлений десятиденний термін на оскарження постанови згідно ч. 2 ст. 286 КАС України сплив у серпні 2023 року, а з позовом Позивач звернувся 29.09.2023 року.

Крім цього, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що через не зазначення в оскаржуваній постанові номерного знаку причепу, унеможливило встановлення дійсних характеристик транспортних засобів, оскільки такий формальний недолік оформлення постанови не може бути як підстава для її скасування, при наявних доказах суттєвого перевищення загальної довжини. При цьому, не зазначення в оскаржуваній постанові номерного знаку причепу не спростовує суті вчиненого правопорушення рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2023 року о 13:53 год. за адресою М-30, км 862+259, Дніпропетровська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті WIM58, WAGA-WIM40, CRUA-01-VVE (свідоцтво про повірку технічного засобу № UA.TR.113-0748/01F-22 строком дії до 19.05.2023 року) зафіксовано транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ АCTROS 1831L, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме загальної довжини транспортного засобу на 13, 627% (2, 555м).

11 липня 2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюк Л.М. винесено постанову серії АА № 00010876 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1321 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн..

Відповідно до вказаної постанови, 01.06.2023 року 13:53 год. за адресою М-30, км 862+259, Дніпропетровська обл., зафіксовано транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ АCTROS 1831L, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної довжини транспортного засобу на 13, 627% (2, 555м), при дозволеній максимальній фактичній довжині 18, 75м, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 1321 КУпАП.

При цьому, як вбачається даних фотозйомки, зроблених автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті WIM58, WAGA-WIM40, CRUA-01-VVE, на таких зображений автомобіль вантажний автовоз у складі із з`єднаним причепом автовозом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 05.07.2011 року, транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель АCTROS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип вантажний автовоз, належить ОСОБА_1 ..

Крім того, ОСОБА_1 на праві власності належить причіп автовоз, марки GROENEWOLD, модель TSPH-LK, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 05.07.2011 року.

В свою чергу, ОСОБА_1 не погодився із вищевказаною постановою про адмінправопорушення з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а також з наявністю процедурних порушень під час її складання, тому вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши справу по суті, місцевий суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на невірний розрахунок перевищення Позивачем нормативних параметрів, оскільки посадовою особою Відповідача в якості граничних зовнішніх габаритів транспортного засобу застосовано параметри, які відносяться до типу ТЗ автомобіль (тягач) з напівпричепом та становлять 18, 75м, замість вірних параметрів, встановлених до типу ТЗ автопоїзд з максимальною довжиною 22м, що мало місце у даному випадку. За таких обставин, Відповідачем не доведене порушення Позивачем п. 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної довжини транспортного засобу на 13, 627% (2, 555м), що свідчить про необґрунтованість винесення Відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вирішуючи спірне питання, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено колегією суддів, в даному випадку спірним питанням є наявність або відсутність факту перевищення загальної довжини транспортного засобу на 13, 627% (2, 555м).

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Так, частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема:

- знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху;

- створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам;

- виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух;

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (ПДР), які згідно з пунктом 1.1. відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9. ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року (далі Правила № 30) визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5. ПДР визначено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

а) зовнішніх габаритів:

- за шириною 2,6м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, без винесення габариту на смугу зустрічного руху 3,75м);

- за висотою від поверхні дороги 4м (для транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Агентством відновлення, Укртрансбезпекою, Національною поліцією 4,35м);

- за довжиною, а саме: вантажного автомобіля 12м, автопоїзда 22м, автомобіля (тягача) з напівпричепом 18,75м, маршрутного транспортного засобу 18,75м;

- за виступу вантажу за задній габарит транспортного засобу 2м;

Таким чином, пунктом 22.5. ПДР передбачені обмеження габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Стаття 1321 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Дія частини 2 цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Так, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі:

- п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно;

- однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%;

- двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%;

- трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами 1 і 2 цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Як свідчать встановлені обставини справи, Відповідачем прийнято оскаржувану постанову, оскільки транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ АCTROS 1831L, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 01.06.2023 року 13:53 год. за адресою М-30, км 862+259, Дніпропетровська обл., рухався із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме загальної довжини транспортного засобу на 13, 627% (2, 555м), при дозволеній максимальній фактичній довжині 18, 75м, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 1321 КУпАП та на відповідальну особу, в даному випадку це Позивач, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн..

При цьому, як вказує Відповідач у відзиві на позовну заяву, а також апеляційній скарзі, максимально допустимі параметри габаритів було взято на рівні 18,75 м, що характерно ТЗ по типу автомобіль (тягач) з напівпричепом.

Тобто, як встановлено колегією суддів, висновки Відповідача про перевищення транспортним засобом Позивача загальної довжини нормативного показника зроблені на підставі наступного розрахунку: загальна довжина ТЗ (з урахуванням похибки) 21, 305м перевищує нормативний показник 18, 75м, що становить 2, 555м перевищення нормативного показника.

Отже, розрахунок перевищення допустимого показника загальної довжини здійснено виходячи з дозволених 18, 75м (21, 305м - 18, 75м = 2, 555 м).

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України обумовлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено колегією суддів, обмеження габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів залежить від типу ТЗ, до якого відноситься механічний транспортний засіб, а також з`єднані одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, зокрема:

- для автопоїзда такий параметр встановлений на рівні 22м;

- для автомобіля (тягача) з напівпричепом встановлений на рівні 18,75 м.

У пункту 1.10 ПДР наведені значення термінів, які вживаються у цих Правилах, зокрема:

- автопоїзд (транспортний состав) механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою;

- вантажний автомобіль автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

- дозволені максимальні розміри максимальні розміри транспортного засобу, зазначені у підпункті «а» пункту 22.5 цих Правил;

- механічний транспортний засіб транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

- причіп транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски;

З огляду на зазначене, можливо дійти висновку, що встановлені максимальні габаритні параметри на рівні 18,75м стосуються сідлового тягача та напівпричепу, які окремо є двома транспортними засобами, кожен з яких не є вантажним автомобілем, в той же час параметри у збільшеному розмірі на рівні 22м передбачені для транспортного засобу у складі вантажного автомобіля та причепу.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 05.07.2011 року, транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель АCTROS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є вантажним автовозом, тобто не є тягачем.

До того ж, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 05.07.2011 року транспортний засіб марки GROENEWOLD, модель TSPH-LK, реєстраційний номер НОМЕР_3 , є причепом автовозом, тобто не є напівпричепом.

Таким чином, враховуючи тип транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель АCTROS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є вантажним автовозом, а також тип транспортного засобу марки GROENEWOLD, модель TSPH-LK, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який є причепом автовозом, то у складі цих транспортних засобів отримуємо комбінований вантажний транспортний засіб, що цілком підпадає під термін автопоїзд.

В той же час, підпунктом «а» пункту 22.5. ПДР передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують зовнішніх габаритів за довжиною в 22м для автопоїзда.

Отже, оскільки автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано автопоїзд у составі вантажного автовоза з причепом автовозом, то максимальна дозволена довжина для такого транспортного засобу та його составу становить 22м.

Таким чином, висновки Відповідача щодо перевищення Позивачем загальної довжини транспортного засобу на 2, 555м та відповідно 13, 627% є необґрунтованими та не доведеними, оскільки такі висновки зроблені на підставі розрахунку, в якому нормативний показник максимально дозволеної довжини становить 18,75м.

Враховуючи тип транспортного засобу автопоїзд у складі вантажного автовозу та причепу автовозу, загальна довжини нормативного показника якого дозволяється на рівні 22м, та виміряні з урахуванням похибки габаритні параметри транспортного засобу Позивача 21, 305м, що свідчить про не перевищення нормативного показника та є меншим з дозволених 22м.

За таких обставин, Відповідачем не доведене порушення Позивачем п. 22.5 ПДР, а саме враховуючи тип транспортного засобу автопоїзд, а також подані докази вимірювання, перевищення загальної довжини транспортного засобу на 13, 627% (2, 555м).

Отже, в межах спірних правовідносин відсутні належні докази, які підтверджують факт скоєння Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1321 КУпАП, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість винесення Відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, яка підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Твердження скаржника про те, що належним Відповідачем в даній справі повинна бути Державна служба України з безпеки на транспорті, що має статус юридичної особи, відхиляється колегією суддів як необґрунтований, оскільки відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, тобто Відповідачем по справі може виступати орган державної влади, у тому числі без статусу юридичної особи.

Крім того, колегія суддів не може погодитись із твердженням апелянта про пропуск Позивачем десятиденного терміну на оскарження постанови, оскільки як встановлено з матеріалів справи, оскаржувана постанова не було отримана Позивача та її було повернуто 11.08.2023 року відправнику (Відповідачу) у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

В той же час, як встановлено ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, десятиденний термін починає свій відтік з моменту отримання оскаржуваної постанови та, в даному випадку, оскаржувана постанова була отримана Позивачем 22.09.2023 року, а за даний позов було надіслано до суду за допомогою поштового зв`язку 29.09.2023 року, тобто у межах десятиденного строку.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з твердженням скаржника про те, що не зазначення в оскаржуваній постанові номерного знаку причепу не спростовує суті вчиненого правопорушення рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР, проте, в даному випадку, зазначене не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, а лише невірний розрахунок перевищення Позивачем нормативних параметрів, оскільки посадовою особою Відповідача в якості граничних зовнішніх габаритів транспортного засобу застосовано параметри, які відносяться до типу ТЗ автомобіль (тягач) з напівпричепом та становлять 18, 75м, замість вірних параметрів, встановлених до типу ТЗ автопоїзд з максимальною довжиною 22м.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 286, 292, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 січня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 січня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко