Справа № 480/1607/23
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 р.Справа № 480/1607/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2023, головуючий суддя І інстанції: О.М. Кунець, м. Суми, повний текст складено 19.12.23 у справі № 480/1607/23

за позовом ОСОБА_1

до Сумської обласної ради , Голови Сумської обласної ради Федорченка Віктора Михайловича

третя особа: Управління майном Сумської обласної ради

про визнання протиправними та скасування рішення, розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовною заявою до Сумської обласної ради, Голови Сумської обласної ради ОСОБА_2 (далі за текстом також відповідачі), третя особа - Управління майном Сумської обласної ради, в якій просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення від 09.11.2022 чотирнадцятої сесії Сумської обласної ради восьмого скликання «Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради»;

- скасувати розпорядження голови Сумської обласної ради від 30.12.2022 за № 92 «Про внесення змін до Положення про управління майном Сумської обласної ради»;

- скасувати розпорядження голови Сумської обласної ради від 03.01.2023 за № 1 «Про затвердження структури Управління майном Сумської обласної ради».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Наводить обставини справи, викладені у позовній заяві, та просить їх урахувати під час апеляційного розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Сумська обласна рада зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Управління майном Сумської обласної ради у відзиві на апеляційну скаргу підтримало доводи, викладені Сумською обласною радою у відзиві на апеляційну скаргу позивача. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Голова Сумської обласної ради ОСОБА_2 правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористався.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є депутатом Сумської обласної ради восьмого скликання, що підтверджується посвідченням від 03.12.2020 за № 32.

09.11.2022 на 14 сесії 8 скликання Сумської обласної ради прийнято рішення Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради. Цим рішенням визначено, що у зв`язку з необхідністю підвищення ефективності управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та реалізації обласною радою повноважень щодо приватизації майна, керуючись статтею 43 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, обласна рада ВИРІШИЛА:

1. Внести зміни до Положення про Управління майном Сумської обласної ради, затвердженого рішенням обласної ради шостого скликання від 27.07.2012 (зі змінами від 16.03.2015, 16.07.2015, 02.06.2016, 15.09.2017, 24.11.2017 та від 14.12.2018, 25.10.2019, 24.01.2020, 21.07.2020, 18.06.2021), виклавши його в новій редакції згідно з додатком.

2. Доручити Голові обласної ради на період перебування ОСОБА_3 у лавах Збройних сил України призначити начальника управління майном Сумської обласної ради.

3. Контроль за виконанням рішення покласти на постійні комісії обласної ради з питань спільної власності територіальних громад та приватизації та з питань розвитку місцевого самоврядування, адміністративно-територіального устрою, депутатської діяльності, регламенту, законності та правопорядку, зв`язків із громадськістю, інформаційної та регуляторної політики.

Відповідно до результатів голосування за вказане рішення проголосувало 50 депутатів, утримався один, інші депутати не голосували. Загальна кількість депутатів 64.

Також цього ж дня відповідачем Головою Сумської обласної ради ОСОБА_2 прийнято розпорядження від 09.11.2022 за № 54-кп Про призначення начальником Управління майном Сумської обласної ради Олександра Бутирського, відповідно до якого ОСОБА_4 призначено начальником Управління майном Сумської обласної ради з 09 листопада 2022 року на період перебування ОСОБА_3 у лавах Збройних сил України або до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не довше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Слід зазначити, що ОСОБА_3 з указаним рішенням Сумської обласної ради від 09.11.2022 Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради та розпорядження голови Сумської обласної ради № 54-кп від 09.11.2022 не погодився та звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 у справі № 480/7765/22 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , зокрема і щодо скасування рішення Сумської обласної ради від 09.11.2022 Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради, відмовлено. Зазначене рішення суду залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2023.

24.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у цій справі, посилаючись на те, що є депутатом Сумської обласної ради та одночасно заступником начальника Управління майном Сумської обласної ради і вважає, що рішенням Сумської обласної ради від 09.11.2022 Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради порушено і її права як депутата.

Водночас позивач просить визнати протиправним та скасувати не лише рішення Сумської обласної ради від 09.11.2022 Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради.

Так, позивач наголошує, що керуючись пунктом 1.6 Положення про Управління майном Сумської обласної ради (в редакції від 09.11.2022), Голова Сумської обласної ради ОСОБА_2 своїм розпорядженням від 30.12.2022 вніс зміни до Положення про Управління майном Сумської обласної ради, затвердженого рішенням обласної ради шостого скликання від 27.07.2012 (зі змінами від 16.03.2015, 16.07.2015, 02.06.2016, 15.09.2017, 24.11.2017, 14.12.2018, 25.10.2019, 24.01.2020, 21.07.2020, 18.06.2021 та від 09.11.2022), затвердивши його в новій редакції.

Крім того, ураховуючи повноваження, визначені пунктами 1.2, 1.3 редакції Положення про Управління майном Сумської обласної ради, ОСОБА_2 своїм розпорядженням від 03.01.2023 року № 1 затвердив Структуру управління майном Сумської обласної ради.

Позивач уважає, що ухвалення 09.11.2022 чотирнадцятою сесією Сумської обласної ради восьмого скликання рішення про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради з порушенням вимог Регламенту та особистих прав позивача є підставою для визнання такого рішення протиправним та його скасування, і, як наслідок, розпорядження ОСОБА_2 від 30.12.2022 про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради, прийнятого ним на підставі повноважень, установлених у пункті 1.6 Положення про Управління майном Сумської обласної ради (в редакції від 09.11.2022), та розпорядження від 03.01.2023 за № 1 про затвердження Структури управління майном Сумської обласної ради, на переконання позивача, так само підлягає визнанню протиправним і скасуванню за принципом «плодів отруйного дерева».

Отже, позивач, яка є депутатом Сумської обласної ради та одночасно заступником начальника Управління майном Сумської обласної ради, звернулась до суду з позовом про скасування рішення цієї ж ради та розпоряджень Голови Сумської обласної ради, оскільки позивач стверджує, що оскаржувані акти відповідачів порушують його особисті права як заст. начальника Управління майном Сумської обласної ради та як діючого депутата Сумської обласної ради.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності порушених прав позивача та законодавчих підстав для визнання незаконним оскаржуваного рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак порушення вимог закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів особи, тому вона має довести (а суд - установити), що позивачеві належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких він звернулася до суду.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

На підставі викладеного та з урахуванням приписів статей 2, 5, 9 КАС України, суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17 зазначив, що у разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи.

Порушення прав з боку суб`єкта владних повноважень, які підлягають судовому захисту повинно бути реальним, а не уявним.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, про що неодноразово зазначено Верховним Судом, зокрема у постановах від 03.03.2020 у справі № 331/5314/16-а (2-а/ЗЗ 1/148/2016), від 15.04.2020 у справі № 712/11800/17, від 11.11.2021 у справі № 640/13941/20, від 19.05.2022 у справі № 814/152/18.

Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення. Отже, висновки суду щодо правомірності оскарженого рішення не мають самостійного правового значення (постанови Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17, від 10.08.2020 у справі № 522/1611/17, від 31.03.2021 у справі № 640/21611/19 та від 28.09.2021 у справі № 802/350/17-а).

Звертаючись до суду із вимогами про визнання протиправними та скасування спірних рішення та розпоряджень, позивач стверджує, що оскаржувані акти відповідачів порушують його особисті права як заст. начальника Управління майном Сумської обласної ради та як діючого депутата Сумської обласної ради.

Так, позивач у позовній заяві, обґрунтовуючи порушення своїх прав, посилається на неправомірність рішення Сумської обласної ради від 09.11.2022 «Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради» та просить його скасувати, а також просить скасувати розпорядження голови Сумської обласної ради від 30.12.2022 за № 92 «Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради» та від 03.01.2023 за № 1 «Про затвердження структури Управління майном Сумської обласної ради», однак не зазначає, в чому саме полягає порушення його прав чи інтересів саме цими актами та яким чином оскаржувані рішення і розпорядження протиправно впливають на його права і законні інтереси.

Викладене свідчить лише про незгоду позивача з рішенням та розпорядженнями, які не стосуються її прав ні як депутата, ні як громадянина, і про відсутність порушеного права.

Як убачається з викладених обґрунтувань позивача вказаної позовної вимоги, позивач не наводить жодних аргументів, які б свідчили чи вказували на реальне порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача, що вже має для позивача негативні наслідки.

Так, на момент прийняття оскаржуваного рішення та подання позовної заяви позивач обіймала посаду заступника начальника Управління майном Сумської обласної ради, а рішенням внесено зміни до статусу начальника Управління майном Сумської обласної ради, що жодним чином не впливає на позивача.

Зазначаючи про порушення рішенням прав позивача як депутата обласної ради, позивач не зазначає, в чому саме полягає порушення такого права саме цим рішенням, обґрунтовуючи свої вимоги начебто порушеннями процедури прийняття рішення, однак при цьому не наводить жодного обґрунтування їх негативного впливу на оскаржуване рішення чи на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача як депутата.

Водночас колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Оскаржувані рішення та розпорядження не містять приписів, які б змінювали зміст чи обсяг прав або обов`язків позивача як депутата Ради чи члена територіальної громади. Отже, спірними актами відповідачів права чи охоронювані законом інтереси позивача не порушено, що виключає підстави для його скасування у судовому порядку.

Щодо порушених прав позивача як депутата Сумської обласної ради у зв`язку із порушенням процедури прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України від 21.05.1997 за № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Частиною другою статті 2 Закону України від 11.07.2002 за № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» (далі - Закон № 93-IV) передбачено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 3 Закону № 93-IV депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Відповідно до статті 11 Закону № 93-IV у виборчому окрузі депутат місцевої ради має право: 1) офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня; 2) брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округу; 3) порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення; 4) доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою; 5) вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді.

При здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: 1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; 2) на невідкладний прийом; 3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Депутат місцевої ради є відповідальним перед виборцями свого виборчого округу і їм підзвітним. У своїй роботі у виборчому окрузі взаємодіє з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами самоорганізації населення, трудовими колективами, об`єднаннями громадян.

Статтею 15 Закону № 93-IV визначено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

У разі невжиття відповідних заходів посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та керівники правоохоронних і контролюючих органів, до яких звернувся депутат місцевої ради, несуть адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що депутат Сумської обласної ради Козачок І. В., яка одночасно є заступником начальника Управління майном Сумської обласної ради, звернулася до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення цієї ж ради.

Позивач наполягає на тому, що Сумська обласна рада під час проведення онлайн-сесії в режимі відеоконференції 09.11.2022 не мала права розглядати питання внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради. Пленарне засідання відбулось з грубим порушенням п. 11-1 Розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту роботи обласної ради від 11.12.2020 (зі змінами). Рішення Сумської обласної ради від 09.11.2022 «Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради» суперечить вимогам Конституції України, ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Вказані висновки позивачем зроблені з підстав того, що відповідачем порушено процедуру підготовки, скликання, проведення та прийняття оскаржуваного рішення.

Проте, відповідно до статті 54 Регламенту роботи обласної ради восьмого скликання, затвердженого рішенням Сумської обласної ради від 11.12.2020 «Про регламент роботи обласної ради восьмого скликання» (залучений до матеріалів справи), порядок денний сесії затверджується безпосередньо на початку пленарного засідання сесії.

За результатами системного аналізу норм пункту 1 частини 6 статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої питання, які передбачається внести на розгляд ради, пропонує голова обласної ради і веде засідання ради, та норм статей 54 Регламенту проект порядку денного сесії обласної ради, а отже і черговість питань у ньому, пропонує голова обласної ради.

Частиною 3 статті 66 Регламенту визначено, що зміна черговості питань порядку денного пленарного засідання є процедурним питанням. Пропозиції щодо зміни черговості питання під час проведення пленарного засідання чотирнадцятої сесії не надходили.

В судовому засіданні у суді першої інстанції та у письмових поясненнях від 19.09.2023 представником відповідачів наведено вичерпні пояснення стосовно доведення розпорядження про скликання сесії до населення, затвердження порядку денного (доведено до відома населення шляхом розміщення на офіційній сторінці Сумської обласної ради в мережі Інтернет за адресою https://sorada.gov.ua/dokumentv- oblradv/rozp/categorv/253-rozp-osn-2022.html.).

Крім цього, колегія суддів бере до уваги пояснення представника відповідачів стосовно того, що враховуючи оголошення на території України у зв`язку з військовою агресією російської федерації воєнного стану Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, № 64 (зі змінами), з міркувань забезпечення безпеки депутатів та доповідачів час та місце проведення пленарного засідання до населення не доводились.

Щодо дистанційного режиму пленарного засідання та різниці між реєстрацією в системі «Рада-В» та участі в засіданні в дистанційному режимі колегія суддів зазначає таке.

Порядок реєстрації на пленарному засіданні за допомогою програмно-апаратного комплексу електронної системи голосування «Рада-В» (далі - ПАК «Рада-В») визначений статтею 50 Регламенту та здійснюється за допомогою карток для голосування.

Стосовно реєстрації під час проведення дистанційного засідання, відповідно до пункту 11-1 Розділу V ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» під час дистанційного засідання має бути забезпечена ідентифікація особи, яка бере участь у засіданні колегіального органу. Ідентифікація депутатів Сумської обласної ради, що брали участь у дистанційному пленарному засіданні сесії забезпечувалась відеофіксацією такої особи за допомогою програми ZOOM та голосовим повідомленням про її присутність і волевиявлення з кожного питання, що ставилось на голосування.

Разом з цим представник відповідачів слушно зауважує, що ZOOM це не програма проведення сесії, голосування та підрахунку голосів, а програма для проведення відео конференцій онлайн. Окрім програми ZOOM, як указує представник відповідачів (і не заперечували представники позивача), проведення таких відео конференцій може забезпечувати програми Skype, Proficonf, ClickMeeting, Google+Hangouts та низка інших. Водночас для підключення до відеоконференції кожному депутату надсилалась відповідна технічна інформація (дана обставина не заперечується представниками позивача), але ні законодавство України, ні програма ZOOM не передбачає вимог щодо індивідуальної реєстрації (під`єднання до відео конференції) кожного депутата окремо у програмі, що забезпечує проведення дистанційного засідання ради, для участі у такій відеоконференції.

Отже, чотирнадцята сесія Сумської обласної ради проводилась у дистанційному режимі за допомогою програми ZOOM, у якій фіксувались результати як реєстрації депутатів, так і їх волевиявлення по кожному питанню порядку денного. Підрахунок голосів здійснювався одночасно під час проведення дистанційного засідання лічильною комісією, утвореною відповідно до вимог Регламенту на початку пленарного засідання, з фіксацією результатів у паперовій формі (залучені до матеріалів справи). Вказані результати відповідно до вимог законодавства розміщені на офіційному вебсайті Сумської обласної ради у мережі Інтернет за адресою: https://sorada.gov.ua/dokumenty-oblrady/vote-results/category/219-vote-results-8-sklykannya.html. Після завершення пленарного засідання чотирнадцятої сесії обласної ради від депутатів не надходило зауважень щодо результатів голосування та врахування їх голосів. Таке твердження відповідачів не спростовано представниками позивача.

Щодо розміщення на сайті протоколів та відеозаписів пленарних засідань.

Протоколи пленарних засідань ради складаються відповідно до статті 54 Регламенту та зберігаються у протокольній частині виконавчого апарату Сумської обласної ради. При цьому суд ураховує посилання відповідачів на те, що через оголошення на території України у зв`язку з військовою агресією російської федерації воєнного стану Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, № 64 (зі змінами), з міркувань забезпечення безпеки в регіоні, оскільки на пленарних засіданнях ради розглядаються окремі питання, пов`язані з обороноздатністю регіону, тимчасово протоколи пленарних засідань не розміщуються на сайті; розміщення у вільному доступі (на сайті) відеозаписів пленарних засідань сесій обласної ради законодавством не передбачено.

У той же час, на запит представника позивача про надання протоколу пленарного засідання чотирнадцятої сесії Сумської обласної ради разом з невід`ємним додатком до нього - записом дистанційного засідання сесії, такі були надані, що підтверджує дотримання обласною радою вимог Регламенту роботи щодо складання та зберігання протоколів пленарних засідань.

Крім цього, матеріали справи свідчать, що відповідно до наданого листка погодження оскаржуваного рішення вбачається, що позивач надала свої зауваження до проекту 02.11.2022. Як зазначив представник відповідачів, оскільки суть зауважень позивача склалась виключно із її особистою незгодою з приведенням норм положення про Управління майном Сумської обласної ради до вимог законодавства щодо призначення начальника на конкурсній основі, вказані зауваження були неприйнятні для розробника. Доведення до відома депутатів висловлених зауважень не передбачено Регламентом. Разом з цим позивач не заперечує, що проект був завчасно розміщений на сайті обласної ради, завчасно надісланий депутатам, які мали змогу його опрацювати та висловили свою згоду з ним у запропонованому головою обласної ради варіанті шляхом голосування.

Слід зазначити, що остаточне рішення з питань порядку денного сесії приймає рада шляхом відкритого поіменного чи таємного голосування більшістю голосів від загального складу ради.

Колегія суддів зазначає, що позивач реалізував свої права депутата місцевої ради під час прийняття оскаржуваного рішення шляхом особистої участі у пленарному засіданні, отримавши можливість висловити запитання, що позивач підтверджує у своєму позові.

В судовому засіданні першої інстанції було досліджено відеозапис засідання сесії.

На питання суду "Чи просила ОСОБА_1 виступу у Zoom? Чому головуючий не питав про наявність пропозицій, а перейшов до голосування?" представник відповідачів надала обґрунтовані пояснення стосовно того, що ОСОБА_1 була зареєстрована для участі у пленарному засіданні чотирнадцятої сесії обласної ради за допомогою програми Zoom (по відео 46.00) під іменем «Козачок Інна» та одночасно перебувала у приміщенні, яке було зареєстровано у відеоконференції за допомогою програми Zoom під іменем «Сумська обласна рада».

Під час голосування до неї підносили мікрофон, як і до інших учасників відеоконференції (по відео 37.56), які перебували у вказаному приміщенні, і вона виступала у відеоконференції за допомогою програми Zoom. Інформація про те, чи просила слово особа, яка була зареєстрована у відеоконференції за допомогою програми Zoom під іменем «Козачок Інна», відсутня.

На відео (46.50) ОСОБА_1 надано слово.

На відео (49.00) голова обласної ради запитує чи є ще пропозиції до проекту рішення, ніхто з депутатів не висловлює бажання надати пропозиції.

На відео (49.05) ОСОБА_1 озвучує питання та не наполягає на пропозиції.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено порушення її прав при прийнятті оскаржуваного рішення.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» незаконними в судовому порядку можуть бути визнані лише акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які не відповідають Конституції або законам України.

Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 510/2198/16-а та від 08 серпня 2019 року у справі № 810/1354/18,

У той же час позивачем не зазначено, у чому саме полягає невідповідність оскаржуваного рішення Конституції чи законом України, а також не зазначено, які саме права позивача порушуються оскаржуваним рішенням. Відсутність порушених прав та законодавчих підстав для визнання незаконним оскаржуваного рішення є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, оскільки зміст апеляційної скарги, яка фактично дублює позовну заяву, подану до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення позивачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку.

Суд апеляційної інстанції враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд апеляційної інстанції також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 480/1607/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 18.04.2024 року