Справа № 200/796/24
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року Справа№200/796/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Галатіної О.О. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача 3 - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача 3 - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () щодо незарахування періоду роботи з 09.10.1985 р. по 17.03.1997 р. до страхового та трудового стажу;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () № 65 від 22.11.2023 р. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області () щодо незарахування періодів роботи з 19.01.1982 р. по 21.02.1985 р. та з 09.10.1985 року по 17.03.1997 до страхового та трудового стажу;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області () № 65 від 31.01.2024 р. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком з 28 січня 2024 р. із зарахуванням до її трудового та страхового стажу періодів роботи з 19.01.1982 р. по 21.02.1985 р. та з 09.10.1985 р. по 17.03.1997 р.

Позовна заява обгрунтована тим, що Позивачка 16 листопада 2023 року через особистий кабінет на порталі ПФУ було подала заяву про автоматичне призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 65 від 22.11.2023 року ій було відмовлено. Згідно цього рішення до страхового стажу Позивачки не зараховано період роботи з 09.10.1985 р. по 17.03.1997 р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 «оскільки дата наказу про звільнення містить виправлення не завірене належним чином». В наступному, після прийняття самостійних заходів для підтвердження свого трудового та страхового стажу, повторно 25.01.2024 р. через особистий кабінет звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області № 65 від 31.01.2024 р. відмовлено у призначенні пенсії. Як підстава вказане, що «до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі з 19.01.1982 по 21.02.1985 відповідно до записів трудової книжки колгоспника укр. № 0810261, оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі. Довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня. Не врахований період роботи відповідно до записів вищевказаної трудової книжки з 09.101985 по 17.03.1997, оскільки наявне виправлення дати наказу на звільнення». Вважає такі рішення суб`єктів владних повноважень протиправними, у зв`язку з чим звернулась до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача 3 - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 19 лютого року прийнято до розгляду позовну заяву. Відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На адресу суду через підсистему «Електроний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, зазначає, що в даному випаду обов`язок розгляду наданих матеріалів та прийняття рішення було покладено саме на Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, а отже, вимога позивачки щодо зобов`язання саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії не є вірним та не відповідає вимогам чинного законодавства щодо порядку розгляду звернень в порядку екстериторіальності.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачем зазначено, що рішення № 65 від 22.11.2023 року прийнято з урахуванням вимог чинного законодавства. До страхового стажу Позивачки не зараховано період роботи з 09.10.1985 р. по 17.03.1997 р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 «оскільки дата наказу про звільнення містить виправлення не завірене належним чином». Вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На адресу суду через підсистему «Електроний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує на те, що після реєстрації заяви Позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву Позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 31.01.2024 № 65 про відмову у призначенні пенсії. Вважає, що дії Управління є правомірними. За доданими документами до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі з 19.01.1982 по 21.02.1985 відповідно до записів трудової книжки колгоспника укр. № 0810261, оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі. Довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня. Не врахований період роботи відповідно до записів вищевказаної трудової книжки з 09.10.1985 по 17.03.1997, оскільки наявне виправлення дати наказу на звільнення. В наданих документах наявні неповні скановані копії паспортів осіб свідків, а саме: наявні лише перші сторінки паспортів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Акт опиту свідків Пенсійним фондом України відсутній. Для зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності необхідно надати уточнюючі довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Таким чином, підтверджений належними документами, страховий стаж Позивача становить 26 років 08 місяців 07 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону. Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення пенсії за віком здійснено відповідним структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яким 31.01.2024 винесено рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 31 рік.

До суду надано відповідь на відзив, згідно якого Позивачка підтримала доводи, що викладені у позовній заяви. Просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.11.2023 звернулась до уповноваженого органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058.

З урахуванням норм Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою Позивача від 06.11.2023, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 65 від 22.11.2023 р. відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії, до страхового стажу не зараховано період роботи з 09.10.1985 р. по 17.03.1997 р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 «оскільки дата наказу про звільнення містить виправлення не завірене належним чином».

В наступному, ОСОБА_1 25.01.2024 звернулася через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області № 65 від 31.01.2024 р. відмовлено у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Як підстава вказане, що «до страхового стажу не зарахований період роботи в колгоспі з 19.01.1982 по 21.02.1985 відповідно до записів трудової книжки колгоспника укр. № 0810261, оскільки відсутні відомості щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі у колгоспі. Довідка щодо встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі відсутня. Не врахований період роботи відповідно до записів вищевказаної трудової книжки з 09.101985 по 17.03.1997, оскільки наявне виправлення дати наказу на звільнення».

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.02.1983 року (в частині спірного періоду), Позивачка:

- з 19.01.1982 року по 21.02.1985 року працювала в колгоспі в якості секретаря друкарки (запис 1-2);

- з 09.10.1985 року по 17.03.1997 року працювала в колгоспі на посаді кіномеханіка (запис 3-6).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2статті 4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Згідно п.2 Розділу Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 100 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається, чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо спірного періоду роботи в колгоспі з 19.01.1982 р. по 21.02.1985 р, які не зараховано до стажу у зв`язку з відсутністю довідки за період роботи в колгоспі із зазначенням встановленого мінімуму трудової участі та фактично відпрацьованого часу, суд виходить з наступного.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 56 Закону України №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року №1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульовано Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пункту 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 по справі №677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 2а/349/28/16 провадження № К/9901/30494/18.

Отже, суд не приймає посилання відповідача на відсутність в трудовій книжці записів щодо вихододнів, оскільки працівник не несе відповідальність за невірне оформлення трудової книжки та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику для зарахування його страхового стажу, таким чином, періоди роботи позивача в колгоспі з 19.01.1982 р. по 21.02.1985 р, підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування Позивачці до стажу періоду роботи з 09.10.1985 по 17.03.1997, оскільки наявне виправлення дати наказу на звільнення, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що у відповідності до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.02.1983 року (в частині спірного періоду), Позивачка:

- з 19.01.1982 року по 21.02.1985 року працювала в колгоспі в якості секретаря друкарки (запис 1-2);

- з 09.10.1985 року по 17.03.1997 року працювала в колгоспі на посаді кіномеханіка (запис 3-6).

Суд звертає увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 30 листопада 2018 року у справі №235/4179/17.

Таким чином суд приходить до висновку, що період з 09.10.1985 року по 17.03.1997 року, підлягає зарахуванню до страхового стажу Позивачки.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить до висновку, що слід прийняти рішення про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування періоду роботи з 09.10.1985 р. по 17.03.1997 р. до страхового та трудового стажу ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 65 від 22.11.2023 р. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 65 від 31.01.2024 р. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з 28 січня 2024 р. із зарахуванням до її трудового та страхового стажу періодів роботи з 19.01.1982 р. по 21.02.1985 р. та з 09.10.1985 р. по 17.03.1997 р.

Протиправність дій відповідачів суд вбачає в контексті спірних рішень про відмову позивачці в призначенні пенсії.

Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , оскільки в даному випадку обов`язок розгляду наданих матеріалів по заяві Позивачки від 28.01.2024 року та прийняття рішення було покладено саме на Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, а отже, вимога щодо зобов`язання саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії не є вірним та не відповідає вимогам чинного законодавства щодо порядку розгляду звернень в порядку екстериторіальності.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).

Поряд із цим, суд зазначає, що при зверненні до суду з позовом позивачем мало бути сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. за дві немайнові вимоги щодо скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 65 від 22.11.2023 та рішення ГУ ПФУ в Житомирській області № 65 від 31.01.2024.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом 1211,20 грн (3633,60-2422,40).

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Львівська обл., Львів, Митрополита Андрея, 10, ), Відповідача 2 - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (Житомирська, Житомир, О. Ольжича, 7, ), Відповідача 3 - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання протиправними дії, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 65 від 22.11.2023 р. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 65 від 31.01.2024 р. про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28 січня 2024 р. із зарахуванням до її трудового та страхового стажу періодів роботи з 19.01.1982 р. по 21.02.1985 р. та з 09.10.1985 р. по 17.03.1997 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Суддя О.О. Галатіна