Справа № 320/1679/23
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1679/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кобаля М.І., Маринчак Н.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року (розглянута порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вилучення запису з трудової книжки,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області (далі - відповідач, ГУ НП у Київській області), в якому просить суд (орфографія та пунктуація автора збережені):

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області Нєбитова Андрія №178 о/с від 09.11.2022 «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 10 (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішення суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших, передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави) частини 1 статті 77 та за пунктом 4 (особа, щодо якої було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав) частини 2 статті 61 капітана поліції ОСОБА_1 (0113899), старшого інспектора з особливих доручень відділу професійного навчання управління кадрового забезпечення, 09.12.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.12.2022 по день поновлення на роботі з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів із розрахунку його середньої заробітної плати 1612,72 грн.;

- вилучити запис « 09.12.2022 Звільнений зі служби в Національній поліції. Наказ ГУНП від 09.12.2022 №187 о/с» з трудової книжки позивача;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області поновити на роботі ОСОБА_1 негайно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що спірний наказ про звільнення є протиправним та прийнятим з порушенням всіх можливих строків.

Позивач стверджує, що зазначена у спірному наказі підстава звільнення його зі служби в поліції за пунктом 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» не може бути застосована у межах спірних відносин у зв`язку з відсутністю такого, що набрало законної сили, рішення суду щодо притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, чи рішення суду про визнання активів або активів, набутих за дорученням позивача іншими особами або в інших передбачених статтею 290 ЦПК України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.

Також позивач вважає, що до нього не можуть бути застосовані положення пункту 4 частини другої статті 61 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки відносно нього закрито кримінальне провадження у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, трактуючи закриття кримінального провадження як таке закінчення досудового розслідування, яке здійснюється за наявності обставин, які виключають подальше провадження, або підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, позивачем звернуто увагу на невідповідність дати наказу про його звільнення зі служби в поліції, яка міститься у витязі з наказу, та запису у трудовій книжці позивача.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.11.2022 №187 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновлено ОСОБА_1 на службі у поліції на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу професійного навчання управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Київській області, з 10.12.2022.

Стягнено з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 10.12.2022 по 06.12.2023 в розмірі 186 614,62 грн. (сто вісімдесят шість тисяч шістсот чотирнадцять гривень 62 коп.), без урахування обов`язкових податків та зборів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є громадянином України відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта НОМЕР_1 , виданого Ніжинським МВ УМВС України в Чернігівській області 26.11.2011.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_2 позивач з 28.08.2013 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ. З 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції України.

Наказом ГУНП в Київській області від 09.11.2022 №187 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» капітан поліції ОСОБА_1 , старший інспектор з особливих доручень відділу професійного навчання управління кадрового забезпечення, звільнений зі служби в поліції за пунктом 10 (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 ЦПК України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави) частини першої статті 77 та за пунктом 4 (особа, щодо якої було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав) частини другої статті 61, 09.12.2022.

Підставою зазначено ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2022 у справі №761/15185/22, довідку від 07.12.2022 №306.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цих наказів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України від 2 липня 2015 року N 580-УІИ «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337 (далі - Дисциплінарний статут), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9 листопада 2016 року № 1179 (далі - Правила етичної поведінки поліцейських) та іншими нормативно-правовими актами. Частиною другою статті 19 Закону N 580-УШ закріплено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 1 статті 7 Закону N 580-УІИ визначено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.

Приймаючи рішення про накладення дисциплінарного стягнення, за результатами реалізації якого позивача звільнено зі служби, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, слід зазначити, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, тобто під час проведення службового розслідування не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

Так, до Головного управління 02.05.2022 з Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла інформація про дорожньо-транспортну пригоду за участю старшого інспектора з особливих доручень відділу професійного навчання УКЗ ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Київської області, освіта вища, в ОВС України з 28.08.2013 по 07.11.2015, в Національній поліції України з 07.11.2015 по теперішній час, в посаді з 08.10.2021, діючі дисциплінарні стягнення відсутні.

Вказана інформація зареєстрована до ІТС ІПНП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві за № 22458 від 02.05.2022.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що того ж дня о 16:00, ОСОБА_1 керуючи службовим автомобілем марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_3 (на синьому фоні) рухався по вул. Володимирській, що у м. Києві.

Так, під час проїзду регульованого світлофором перехрестя доріг між вулицею Володимирська та бульваром Тараса Шевченка, ОСОБА_1 , здійснив рух на заборонений сигнал світлофору у ході чого здійснив зіткнення з мотоциклом марки «Honda RC 61» номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зелений сигнал світлофору.

Вказане підтверджується відеозаписом з камер відеоспостереження системи відеоконтролю «Безпечне місто» розміщених на перехресті доріг між вулицею Володимирська та бульваром Тараса Шевченка у м. Києві.

Ілюстрація № 1: Водій мотоцикла марки «Honda RC 61» рухається на зелений сигнал світлофору на перехресті доріг між вулицею Володимирська та бульваром Тараса Шевченка.

Ілюстрація № 2: Момент зіткнення службового автомобіля марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_3 (на синьому фоні) під керуванням ОСОБА_1 з мотоциклом марки «Honda RC 61» номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 .

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні № 17 з попереднім діагнозом ЗЧМТ, забій м`яких тканин живота та перелом ребер, ОСОБА_1 будь-яких тілесних ушкоджень не отримав.

Разом з тим, службовий автомобіль марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_3 (на синьому фоні) зазнав механічних пошкоджень лівої частини.

Ілюстрація № 3: Пошкодження службового автомобіля марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_3 (на синьому фоні).

На місце події було викликано працівників ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, працівниками якого було проведено першочергові слідчі дії.

У той же час, у ході проведення огляду місця події, за дорученням слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, працівниками патрульної поліції У11ІІ у м. Києві ДПП НП України, ОСОБА_1 було доставлено до КНП Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», що по вул. Петра Запорожця, 20 у м. Києві, де проведено його огляд на факт вживання спиртних напоїв.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001945, виданого 02.05.2021 вказаним медичним закладом, ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

Під час вищевказаної події ОСОБА_1 перебував на службі, у цивільному одязі з вогнепальною зброєю.

Працівниками вищевказаного правоохоронного органу 02.05.2022 відомості за вказаним фактом було внесено до ЄРДР за № 0000052 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_1 не затримувався.

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 02.05.2022 о 16.00, він за кермом службового автомобіля марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_3 (на синьому фоні) рухався по вул. Володимирській у м. Києві до місця несення служби.

Надалі, на регульованому світлофором перехресті між вулицею Володимирська та бульваром Тараса Шевченка у м. Києві відбулося зіткнення між службовим автомобілем «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_3 (на синьому фоні), за кермом якого перебував ОСОБА_1 та мотоциклом марки «Honda RC 61» номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , у результаті якого останній отримав тілесні ушкодження.

У подальшому, ОСОБА_1 надав домедичну допомогу потерпілому ОСОБА_2 та викликав швидку медичну допомогу, по приїзду якої останнього було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні № 17.

Разом з тим, працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 було доставлено до КНП Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», що по вул. Петра Запорожця, 20 у м. Києві, де проведено його огляд на факт вживання спиртних напоїв.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001945, виданого 02.05.2021 вказаним медичним закладом, ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

Про вказану подію ОСОБА_1 одразу ж повідомив своє безпосереднє керівництво.

Опитаний заступник начальника управління - начальник відділу професійного навчання УКЗ ГУНП в Київській області підполковник поліції ОСОБА_3 , пояснив, що 02.05.2022 о 09.00, знаходився на своєму робочому місці за адресою: вул. Володимирська, 15 у м. Києві та займався робочими справами.

Того ж дня близько 16.00, до ОСОБА_3 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що сталася дорожньо - транспортна пригода за його участі.

Про вказану подію ОСОБА_3 відразу ж повідомив безпосереднього керівника та вирушив на місце події.

Прибувши на місце дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_3 було встановлено, що на перехресті доріг між вулицею Володимирська та бульваром Тараса Шевченка у м. Києві відбулося зіткнення між службовим автомобілем «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_3 (на синьому фоні), за кермом якого перебував ОСОБА_1 та мотоциклом марки «Honda RC 61» номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди службовий автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а водія мотоцикла з місця події було доставлено до медичного закладу.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Таким чином, аналізуючи матеріали службового розслідування, можливо зробити висновок, що інформація щодо дорожньо- транспортної пригоди за участю старшого інспектора з особливих доручень відділу професійного навчання УКЗ ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 , підтвердилась.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2022 звільнено ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 19 Закону №5 80-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За нормами пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно- правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність рішення компетентного органу про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в діях тієї ж особи дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі 816/1534/16, від 17 липня 2019 року у справі №806/2555/17, від 24 вересня 2019 у справі №420/602/19 і підстави для відступлення від неї відсутні.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення особи до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X: v. Austria» про неприйнятність заяви№ 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «Є. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви№ 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально- правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, слід дійти висновку про те, що звільнення позивача відбулося у відповідності до норм чинного законодавства, яке регулює порядок проходження служби поліцейськими, а видання наказів ГУНП в Київській області, в частині звільнення позивача зі служби в поліції, здійснено у встановленому законодавством порядку та в межах наданих відповідачу повноважень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, « з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, « протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Київській області - задоволити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вилучення запису з трудової книжки - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: М.І. Кобаль

Н.Є. Маринчак