Справа № 160/27521/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/27521/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 ( суддя першої інстанції Серьогіна О.В.) в адміністративній справі №160/27521/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бухан Валерій Григорович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойових поранень, отриманих приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 24.02.2023 року по 04.03.2023 року, з 15.03.2023 року по 19.03.2023 року, з 23.03.2023 року по 27.03.2023 року, а також з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року та невиплати премії і надбавки за період з 01 вересня по 18 вересня 2023 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 неотриману додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойових поранень, отриманих приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період 24.02.2023 року по 04.03.2023 року (9 днів) в розмірі 29 999 грн., за період з 15.03.2023 року по 19.03.2023 року (5 днів) в розмірі 16 666 грн., за період з 23.03.2023 року по 27.03.2023 року (5 днів) в розмірі 16 666 грн., за період з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року (11 днів) в розмірі 36 666 грн., а всього у загальному розмірі 99 997 грн.;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 631 % посадового окладу за повний місяць з 01 вересня по 18 вересня 2023 року та надбавку за особливість проходження служби в розмірі 87,8 % посадового окладу з 01 вересня по 18 вересня 2023 року відповідно до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 270 від 18.09.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 з 08.11.2022 року по 18.09.2023 року. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №270 від 18.09.2023 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з призначенням на посаду у військовій частині НОМЕР_2 . Згідно вказаного наказу ОСОБА_1 належить виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 631 % посадового окладу за повний місяць з 01 вересня по 18 вересня 2023 року та надбавку за особливість проходження служби в розмірі 87,8 % посадового окладу з 01 вересня по 18 вересня 2023 року відповідно до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року. Проте, на час подання позовної заяви зазначені види грошового забезпечення позивачу не виплачені. Крім того, 23.02.2023 року та 15.03.2023 року ОСОБА_1 отримав поранення приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідками про обставини травми №1721 від 21.03.2023 року та №3850 від 08.05.2023 року. У зв`язку з пораненнями перебував на стаціонарному лікуванні з 24.02.2023 року по 04.03.2023 року, з 15.03.2023 року по 19.03.2023 року, з 23.03.2023 року по 27.03.2023 року. Також, 19.04.2023 року ОСОБА_1 отримав поранення приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року. Проте, за час стаціонарного лікування у зв`язку з пораненнями, ОСОБА_1 не нарахована та не виплачена додаткова винагорода за вказаний період, що є порушенням нормативно- правових актів, які регулюють питання виплати такої винагороди та є порушенням прав останнього на належне та достатнє грошове забезпечення, передбачене Законом. За таких обставин, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойових поранень, отриманих приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період з 24.02.2023 року по 04.03.2023 року, з 15.03.2023 року по 19.03.2023 року, з 23.03.2023 року по 27.03.2023 року, а також з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року та невиплати премії і надбавки за період з 01.09.2023 року по 18.09.2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 неотриману додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойових поранень, отриманих приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період 24.02.2023 року по 04.03.2023 року, за період з 15.03.2023 року по 19.03.2023 року, за період з 23.03.2023 року по 27.03.2023 року, за період з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 631 % посадового окладу за повний місяць з 01.09.2023 року по 18.09.2023 року та надбавку за особливість проходження служби в розмірі 87,8 % посадового окладу з 01.09.2023 року по 18.09.2023 року відповідно до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року та відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 270 від 18.09.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначено, зокрема: що стосується виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за період з 15.03.2023 по 19.03.2023 та з 23.03.2023 по 27.03.2023 то суд першої інстанції не врахував аргументи відповідача, з посиланням на норми матеріального права, щодо безпідставності виплати за вказаний період. Так, судом першої інстанції задоволено вимогу позивачу щодо виплати додаткової

винагороди за вказаний період, проте позивач лікувався в медичній роті військової частини НОМЕР_1 із діагнозом цефалгічний синдром, суб`єктивний вушний шум. В період з 23.03.2023 по 27.03.2023 позивач лікувався в медичній роті військової частини НОМЕР_1 із діагнозом вертеброгенна тораколюмбалгія, з помірним больовим синдромом, гострий посттравматичний цефалгічний синдром. Вказані діагнози не пов`язані із захистом Батьківщини, оскільки пов`язати їх може із захистом Батьківщини виключно військово-лікарська комісія. (пункт 1.1 наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» військово-лікарська експертиза установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв). В матеріалах справи постанови ВЛК про причинно-наслідковий зв`язок вказаних захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) немає, тому у відповідача відсутні підстави для виплати додаткової винагороди за вказаний період з розрахунку 100000 грн. Підтверджуючим аргументом щодо відсутності підстав для виплати додаткової винагороди є те, що вказане лікування здійснювалося у медичній роті військової частини, а лікування у медичній роті військової частини НОМЕР_1 не прирівнюється до стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я, так як у військовій частині НОМЕР_1 немає ліжкового фонду, немає профільних лікарів, та немає акредитації на здійснення такої діяльності. Вказані виписки, підписані лікарем, та скріплені його особистою печаткою, без

печатки установи, так як медична рота немає своєї самостійної печатки, оскільки

медична рота не є лікувальним закладом.

Що стосується задоволення позивачу вимоги щодо виплати щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 631 % посадового окладу за повний місяць з 01.09.2023 по 18.09.2023 та надбавку за особливість проходження служби в розмірі 87,8 % посадового окладу з 01.09.2023 по 18.09.2023 то судом першої інстанції не враховано доводи відповідача щодо виплати за цей період грошового забезпечення, що підтверджено довідкою від 26.10.2023 №3491, в якій зазначено, що позивачу виплачено за вересень 2023 року 14009 грн 15 коп., проте судом першої інстанції не враховано цієї довідки при ухваленні рішення та зазначено, що в матеріалах не було довідки з розбивкою по кожному виду грошового забезпечення, проте, всупереч цьому суд ухвалив рішення, що свідчить про те, що судом не було повністю встановлені обставини справи. З метою додаткового підтвердження виплати додаткової винагороди, долучено довідку від 17.01.2024 №971 з розбивкою по видах грошового забезпечення, відповідно до якої посадовий оклад становить 1638 грн, оклад за військове звання 318 грн, надбавка за вислугу років 0 грн, надбавка за особливість проходження служби 1717, 37 грн. Отже, 631 % премії, це 1638 *631 = 10335 грн 78 коп. Надбавка за особливість проходження військової служби, в розмірі 87,8%, це посадовий оклад 1638+318*87,8%=1717,37 грн.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 з 08.11.2022 року по 18.09.2023 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №270 від 18.09.2023 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з призначенням на посаду у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно вказаного наказу ОСОБА_1 належить виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 631 % посадового окладу за повний місяць з 01 вересня по 18 вересня 2023 року та надбавку за особливість проходження служби в розмірі 87,8 % посадового окладу з 01 вересня по 18 вересня 2023 року відповідно до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року.

Проте, на час подання позовної заяви зазначені види грошового забезпечення позивачу не виплачені.

Крім того, 23.02.2023 року та 15.03.2023 року ОСОБА_1 отримав поранення приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідками про обставини травми №1721 від 21.03.2023 року та №3850 від 08.05.2023 року.

У зв`язку з пораненнями позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 24.02.2023 року по 04.03.2023 року, що підтверджується копією виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №786; з 15.03.2023 року по 19.03.2023 року, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19.03.2023 року; з 23.03.2023 року по 27.03.2023 року, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.03.2023 року.

Також, 19.04.2023 року ОСОБА_1 отримав поранення приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року, що підтверджується копією виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №1380.

Не погоджуючись із тим, що за час стаціонарного лікування у зв`язку з пораненнями, ОСОБА_1 відповідачем не нарахована та не виплачена додаткова винагорода за вказаний період, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У силу частини четвертої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, (...) виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац четвертий пункту 1 постанови №168).

Абзацом п`ятим пункту 1 постанови №168 визначено відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

У абзаці шістнадцятому пункту 2 розділу І Порядку №260 (у редакції згідно з наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 №44) визначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Крім того, наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 №44 Порядок №260 доповнено розділом XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, пунктами 10, 11 якого передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: (...) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 у зв`язку з пораненнями перебував на стаціонарному лікуванні з 24.02.2023 року по 04.03.2023 року, з 15.03.2023 року по 19.03.2023 року, з 23.03.2023 року по 27.03.2023 року, а також з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року.

Згідно довідок про обставини травми №1721 від 21.03.2023 року та №3850 від 08.05.2023 року поранення ОСОБА_1 отримав під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1380 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у період з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року у зв`язку з вибуховою травмою, 19.04.2023 року внаслідок участі у бойових діях.

Таким чином, відповідно до вищевказаного позивачу належить до виплати додаткова винагорода у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок бойових поранень, отриманих приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини за період 24.02.2023 року по 04.03.2023 року, за період з 15.03.2023 року по 19.03.2023 року, за період з 23.03.2023 року по 27.03.2023 року, за період з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року.

Проте, зазначена додаткова винагорода позивачу не виплачена.

Доводи відповідачів про відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за спірний період не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та спростовані вищенаведеним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови №168, за період з 24.02.2023 року по 04.03.2023 року, за період з 15.03.2023 року по 19.03.2023 року, за період з 23.03.2023 року по 27.03.2023 року, за період з 21.04.2023 року по 01.05.2023 року.

Отже, підстав наявні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо виплати позивачу грошового забезпечення, зокрема премії та надбавки за період з 01 вересня по 18 вересня 2023 року, суд зазначає наступне.

В апеляційній скарзі скаржник стверджує, що судом першої інстанції не враховано доводи відповідача щодо виплати за цей період грошового забезпечення, що підтверджено довідкою від 26.10.2023 №3491, в якій зазначено, що позивачу виплачено за вересень 2023 року 14009 грн 15 коп., проте судом першої інстанції не враховано цієї довідки при ухваленні рішення та зазначено, що в матеріалах не було довідки з розбивкою по кожному виду грошового забезпечення, проте, всупереч цьому суд ухвалив рішення, що свідчить про те, що судом не було повністю встановлені обставини справи.

Так, скаржником до апеляційної скарги на підтвердження виплати додаткової винагороди, долучено довідку від 17.01.2024 №971 з розбивкою по видах грошового забезпечення, відповідно до якої: посадовий оклад становить 1638 грн; оклад за військове звання 318 грн; надбавка за вислугу років 0 грн; надбавка за особливість проходження служби 1717, 37 грн.

Отже, відповідачем зазначено, що 631 % премії, це 1638 *631 = 10335 грн 78 коп.

Надбавка за особливість проходження військової служби, в розмірі 87,8%, це посадовий оклад 1638+318*87,8%=1717,37 грн.

З урахуванням викладеного доводи відповідача про виплату премії та надбавки у розмірах 631 % та 87,8% посадового окладу за період з 01 вересня по 18 вересня підтверджені відповідними доказами.

Долучена до апеляційної скарги довідка № 971 від 17.01.2024 про грошове забезпечення та відрахування містить інформацію окремо щодо кожного виду виплат, а отже є підтвердженням здійснення виплат в повному обсязі за період з 01 вересня по 18 вересня 2023 року.

Позивач не надав до суду апеляційної інстанції належних доказів у спростування факту отримання вищевказаної суми.

Таким чином, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення відповідачем було нараховано та виплачено ОСОБА_1 грошового забезпечення, зокрема премії та надбавки за період з 01 вересня по 18 вересня 2023 року, у зв`язку чим позовні вимоги цій частині задоволенню не підлягають, адже на момент вирішення справи в суді першої інстанції заявлений спір був вичерпаний, а тому права та законні інтереси позивача в цій частині не потребують додаткового судового захисту.

Отже, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не було.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 в адміністративній справі №160/27521/23 скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 премії і надбавки за період з 01.09.2023 по 18.09.2023 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 631 % посадового окладу за повний місяць з 01.09.2023 року по 18.09.2023 року та надбавку за особливість проходження служби в розмірі 87,8 % посадового окладу з 01.09.2023 року по 18.09.2023 року відповідно до Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року та відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 270 від 18.09.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким в задоволені позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.01.2024 в адміністративній справі №160/27521/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 08 квітня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров