Справа № 200/1162/24
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року Справа№200/1162/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

27 лютого 2024 року з використанням підсистеми «Електронний суд» адвокат Трофімчук В.В., представник позивачки ОСОБА_1 , подав до суду адміністративний позов до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у нездійсненні з 24.10.2023 перерахунку призначеної позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на підставі заяви від 24.10.2023, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу у зоні відчуження у січні 1987 року;

- зобов`язати відповідача перерахувати з 24.10.2023 призначену позивачці пенсію у зв`язку з втратою годувальника, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу у зоні відчуження у січні 1987 року, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 4,48770, сплативши недоотриману суму пенсії з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по втраті годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка призначена на підставі Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Право на даний вид пенсії позивачка отримала після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , який був особою с інвалідністю ІІ групи, інвалідність якої пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (категорія І).

З 25.03.2023 розмір пенсії позивачці визначений у сумі 11111,19 грн. При цьому, показник «середня заробітна плата» для обчислення основного розміру пенсії розрахований з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2021 (6000,00 грн) із застосуванням з 01.03.2023 коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати в Україні у розмірі 1,197.

Не погодившись з таким розміром пенсії, 24.10.2023 позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсі із заробітку ОСОБА_2 , одержаного в зоні відчуження. Відповідач відмовив у такому перерахунку пенсії. Позивачка вважає бездіяльність відповідача у проведенні перерахунку пенсії протиправною та такою, що порушує її право на належний рівень пенсійного забезпечення.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з таких підстав. Виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється згідно із Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 (далі - Порядок №1210), з урахуванням змін внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 і від 26.09.2012 №886». Оскільки коефіцієнт заробітної плати, розрахований із застосуванням заробітної плати годувальника за січень 1987 року (0,00348 грн.), становить 1,88108, що є меншим коефіцієнту заробітної плати, із якої наразі обчислена її пенсія (2,90126), перераховувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 і від 26.09.2012 №886» не доцільно.

04 березня 2024 року позовна заява була залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення її недоліків.

18 березня 2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

18 березня 2024 року від відповідача витребувані докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по втраті годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка призначена на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 28.08.1974.

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 05.04.2012 Донецькою облдержадміністрацією, позивачка є дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно з довідкою МСЕК від 30.12.2003 №045258 ОСОБА_2 мав статус особи з інвалідністю 2 групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

01 грудня 2011 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серія І НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження за січень, лютий 1987 року на найбільш вигідних умовах.

18 грудня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом за №0500-0211-8/109860 рекомендувало позивачці подати заяву про перерахунок пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1.

Відповідно до архівної довідки Міністерства оборони України від 07.08.96 №51/1/1218 ОСОБА_2 приймав участь у роботах в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при військовій частині НОМЕР_4 у період з 20.12.86 по 23.02.87. В наказах командира по виїздам на ЧАЕС військової частини НОМЕР_4 значиться виконував роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС зона №3,

дні виїзду зона №3 січень 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31,

лютий 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18.

Примітка: с 20.12.86 по 24.02.87 зарахувати знаходження в зоні №0.

Відповідно до довідки СТОВ «Золоті пруди» ОСОБА_2 за роботу в населених пунктах зони відчуження (військо збори) з 20.12.86 по 23.02.87 за місце роботи СТОВ «Золоті пруди» на посаді шофера колгоспу ім. Куйбишева виплачена заробітна плата в сумі 2564,94 рублів з урахуванням коефіцієнту згідно з постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 і постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №1240.

Оплата по збільшеним тарифним ставкам за 11 днів січня та 18 днів лютого за роботу в зоні №3 (кратність 4),

за роботу в зоні 0 12 днів грудня, 20 днів січня, 5 днів лютого кратність 0.

Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження з якої обчислюється пенсія становить:

грудень (12 днів) 241,70

січень (31 день) 1078,20

лютий (23 дні) 1245,04.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Україна є […] правова держава (стаття 1 Конституції України) .

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульований Законом України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII).

Відповідно до статті 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою. Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 59 Закону №796-ХІІ пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону. При обчисленні пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа військовослужбовців, у тому числі військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 (далі Порядок №1210) у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:

1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;

2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 року до 1 серпня 1987 року, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;

3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;

4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).

Позивачка покликається на те, що заробітна плата для обчислення її пенсій по втраті годувальника має відбуватися відповідно до вимог підпункту 4 пункту 3 Порядку №1210, а саме за січень 1987 року.

Суд відхиляє аргументи позивачки з огляду на таке.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.10.2000 №12-рп/2000 зоною відчуження є територія, що з 26 квітня 1986 року охоплює ту частину радіаційно небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації.

Перелік населених пунктів і виробничих об`єктів, де оплата праці провадилась відповідно до зон небезпеки, затверджено рішеннями Урядової комісії від 07.08.86 №87 (лист Держкомпраці УРСР від 13.08.96 №115), від 19.08.86 №108 (лист Держкомпраці УРСР від 26.08.86 №124), від 18.09.86 №173 (лист Держкомпраці УРСР від 24.09.86 №140), від 05.01.87 №339 (лист Держкомпраці УРСР від 09.01.87 №1).

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

На решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки (зона особливого контролю), оплата праці провадилась з дня аварії виходячи з підвищених до 100 % тарифних ставок, посадових окладів, відповідно до Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року №524-156 (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 №168).

Оплата праці водіїв по підвищених тарифних ставках і посадових окладах для відповідних зон небезпеки і зони особливого контролю провадилась за фактично відпрацьований час у цих зонах. Оплата праці водіїв, які виконували роботу поза зонами, провадилась в одинарному розмірі (рішення Урядової комісії від 30 вересня 1986 року, Тимчасовий порядок оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які приймали участь в роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища).

Підвищена в кратних розмірах оплата праці не утворювала нових тарифних ставок (посадових окладів), це була доплата за особливі умови праці (роз`яснення Держкомпраці СРСР, Міністерства енергетики і електрифікації СРСР і ЦК профспілки робітників електростанцій і електротехнічної промисловості від 26.05.86, Тимчасовий порядок оплати праці працівників підприємств, організацій і установ Міненерго СРСР, які приймали участь в роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища).

Аналіз наведених нормативно-правових актів дозволяє зробити висновок про те, що заробітна плата працівників, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, складалась із заробітної плати за роботу у III, II, I зонах небезпеки, яка обчислювалася у кратних розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим на той час законодавством, і заробітної плати за роботи, які виконані на решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки, яка обчислювалася в підвищених до 100 % тарифних ставок.

Судом встановлено, що відповідно до архівної довідки Міністерства оборони України від 07.08.96 №51/1/1218 ОСОБА_2 приймав участь у роботах в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при військовій частині НОМЕР_4 у період з 20.12.86 по 23.02.87. В наказах командира по виїздам на ЧАЕС військової частини НОМЕР_4 значиться виконував роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС зона №3,

дні виїзду зона №3 січень 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31,

лютий 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18.

Примітка: с 20.12.86 по 24.02.87 зарахувати знаходження в зоні №0.

Відповідно до довідки СТОВ «Золоті пруди» ОСОБА_2 за роботу в населених пунктах зони відчуження (військо збори) з 20.12.86 по 23.02.87 за місце роботи СТОВ «Золоті пруди» на посаді шофера колгоспу ім. Куйбишева виплачена заробітна плата в сумі 2564,94 рублів з урахуванням коефіцієнту згідно з постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 і постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 №1240.

Оплата по збільшеним тарифним ставкам за 11 днів січня та 18 днів лютого за роботу в зоні №3 (кратність 4),

оплата за роботу в зоні 0 12 днів грудня, 20 днів січня, 5 днів лютого (кратність 0).

Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження з якої обчислюється пенсія становить:

грудень (12 днів) 241,70

січень (31 день) 1078,20

лютий (23 дні) 1245,04.

З наведеного висновується, що ОСОБА_2 пропрацював у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, а тому пенсія має обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження, тобто відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку №1210.

Позивачка помилково вважає, що заробітна плата виплачена ОСОБА_2 за роботу, виконану у III зоні небезпеки, є заробітною платою за роботу у зоні відчуження.

Як було зазначено вище, заробітна плата у зоні відчуження складається із заробітної плати за роботи в зонах небезпеки і заробітної плати за роботи на решті території зони відчуження, що не була віднесена до зон небезпеки.

Таким чином, позовні вимоги пред`явлені до відповідача безпідставно.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Решта доводів висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачку.

Керуючись статтями 2, 3-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 261, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, код ЄРДПОУ 13486010, e-mail: ) про визнання протиправною бездіяльності, що полягає у нездійсненні з 24 жовтня 2023 року перерахунку призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі заяви від 24 жовтня 2023 року, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу у зоні відчуження у січні 1987 року та зобов`язання перерахувати з 24 жовтня 2023 року призначену пенсію у зв`язку з втратою годувальника, виходячи із заробітної плати, одержаної ОСОБА_2 за роботу у зоні відчуження у січні 1987 року, із застосуванням коефіцієнта заробітної плати 4,48770, сплативши недоотриману суму пенсії з урахуванням виплачених сум, відмовити повністю.

Повний текст рішення складений 17 квітня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко