Справа № 638/20735/23
Суддя: Агапов Р. О.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/49/24
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

за участю секретаря Федоренко В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у залі суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа: Шевченківський відділ ГУ ДМС у Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову зазначає, що позивач законно в`їхав на територію України 27.01.2022 року та мав право проживати на території України протягом 90 днів. 24 лютого 2022 року почалося повномасштабне вторгнення РФ на територію України, після чого позивач почав активно допомагати Україні, організовуючи збори коштів, переводячи кошти на допомогу ЗСУ та займався волонтерською діяльністю, через що в країні свого походження йому почало загрожувати переслідування, тюремне ув`язнення та катування. Позивач не мав змоги звернутися за захистом раніше, не через відсутність переслідування з боку РФ, а через відсутність фактичної можливості звернення: до червня 2022 року відділ ДМС за адресою вул. 23 серпня 13-а, у м. Харкові, взагалі не працював та був зачинений. Надалі Позивач кілька разів телефонував до Управління з питанням подачі документів, однак отримував відповідь, що такі заяви не приймаються.

Позивач телефонував на гарячі лінії та на доступні номери Управлінь ДМС України в різних областях з метою дізнатися можливі варіанти продовження свого легального статусу в Україні, однак отримував відповідь, що відповідно до новоприйнятих постанов та указів, в Україні введено воєнний стан, а адміністративні послуги громадянам РФ та Білорусі не надаються до кінця військового стану.

22 березня 2023 року Позивач звернувся за захистом до Відділу ДМС в м. Харкові, з метою подання заяви про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Однак, його документи не прийняли, письмової відмови або повідомлення чому саме його заяву не приймають йому не надали, проте направили подати його заяву через канцелярію Головного Управління ДМС України в Харківській області.

В той же день Позивач подав документи через канцелярію Головного Управління ДМС України в Харківській області, однак замість всієї заяви про надання йому статусу біженця на 106 сторінках, прийняли тільки 22 вибіркові сторінки його заяви разом із супровідним листом.

Крім того, Позивач направив копію своєї заяви про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні на адресу Державної міграційної служби України, а також повідомив про порушення його права на міжнародний захист Уповноваженого ВРУ з прав людини.

28 квітня 2023 року, Позивач отримав відповідь від відповідача стосовно розгляду його заяви. У відповіді Відповідача зазначено, що ним розглянуто звернення позивача щодо наміру бути визнаним біженцем в Україні, в порядку Закону України «Про звернення громадян» та зазначено порядок звернення із заявою про надання особі статусу біженця.

Натомість, в супереч законодавству України, заяву Позивача не прийняли та не надали передбачену Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» форму прийняття або відмови у прийнятті його документів.

У відповіді, яку Позивач отримав від Відповідача не було розглянуто питання прийняття чи не прийняття заяви анкети Позивача про надання йому статусу біженця у відповідності до Закону України «Про біженців, та осіб які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Через це Позивач звернувся до суду з метою оскаржити бездіяльність ГУ ДМС України в Харківській області, що і успішно зробив.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 та Другого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2023 по справі № 520/10213/23 зобов`язано Головне Управління ДМС України в Харківській області прийняти заяву громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до вимог Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи і біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ Україні від 07.09.2011 року № 649 та надати рішення за результатами розгляду заяви.

05 грудня 2023 приблизно о 14:10 Позивач прибув до відділу ГУ ДМС України в Харківській області за адресою 23 Серпня 13 А з метою виконання рішення судів - подачі заяви про надання йому статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту. Позивач з`явився до відповідного органу з рішеннями суду, заповненою заявою-анкетою та додатками до неї (в тому числі з оригіналами паспортів, фотокартками та флеш-накопичувачем з додатками), однак в той день його заяву не прийняли.

11 грудня 2023 року Позивач, за усною вказівкою спеціалістів відділу по роботі з біженцями в черговий раз відвідав відділ по роботі з біженцями, де йому повідомили, що без притягнення нього до адміністративної відповідальності, прийняти його заяву не можуть, та направили до відділу по боротьбі з нелегальною міграцією на вул. Римарська, 24.

11.12.2023, відносно Позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, яке передбачене частиною 2 статті 203 КУпАП, а також постанову ПН МХК 004079 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 3 400, 00 грн.

Вказує, що позивач до цього моменту неодноразово особисто контактував з різними відділами ГУ ДМС в Харківській області, і до цього моменту питання про притягнення його до адміністративної відповідальності у ГУ ДМС України в Харківській області не поставало.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, а тому такою, що підлягає скасуванню та звертається до суду з цим позовом з наступних підстав.

Позивач звернувся в Україні з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

13.12.2023 року Позивача нарешті було документовано Довідкою про звернення за захистом в Україні № 012433, номер його особистої справи 01, що свідчить про те, що доступ до біженської процедури значно обмежений. Позивач є документованим шукачем захисту в Україні.

Вказує, що оскільки Відповідач систематично без поважних причин не приймав у Позивача заяви про визнання її біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, то, відповідно, у діях Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення за статтею 203 КУпАП.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що гр. РФ ОСОБА_1 не є шукачем захисту.

Вказує, що із інформації, наданої відділом з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС у Харківській області, встановлено, що 22.03.2023 до ГУ ДМС у Харківській області надійшло звернення громадянина РФ ОСОБА_1 , в якому він просив визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

В якості додатків до свого звернення ОСОБА_2 долучив копію заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також копію паспорта громадянина РФ.

За результатами розгляду вказаного звернення, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, ОСОБА_1 надано відповідь ГУ ДМС у Харківській області від 24.03.2023 року №6301.8.4-4762/63.3-23.

Інших письмових звернень (заяв) від ОСОБА_1 до відділу з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Харківській області у період до 22.03.2023 не надходило.

В матеріалах справи наявні докази щодо відсутності таких звернень позивача. Єдина письмова заява щодо отримання статусу шукача захисту подана ОСОБА_1 до ГУДМС у Харківській області 22.03.2023.

Звертає увагу на тому, що статус шукача захисту відповідно до вимог чинного законодавства підтверджується відповідною довідкою, що видається органом міграційної служби іноземцю в обмін на паспорт іноземця на період розгляду заяви про надання статусу біженця. Позивач такої довідки не отримував, а отже й відсутні підстави вважати ОСОБА_1 шукачем захисту.

Таким чином, ОСОБА_1 не перебуває у процедурі, передбаченій Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI, тобто не є особою, на яку поширюється дія цього Закону.

Вказує, що ОСОБА_1 прибув на територій України 27.01.2021 року, отже, враховуючи вищевказану норму, 90 днів законного перебування закінчилися в квітні 2021 року. ОСОБА_1 територію України не залишив та продовжив перебувати в Україні незаконно.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін у відкритому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

27.01.2022 ОСОБА_1 в`їхав на територію України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який продовжено з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб на підставі Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженого Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, змінено статтю 1 Указу № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 року строком на 90 діб.

11.12.2023, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МХК 004078, за частиною 2 статті 203 КУпАП.

11.12.2023, відносно ОСОБА_1 винесено постанову ПН МХК 004079 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 3 400, 00 грн. у зв`язку із порушенням ч.1,3 ст.9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Постановою встановлено, що з 28.04.2022 по теперішній час громадянин РФ ОСОБА_1 перевищив встановлений законодавством строк перебування на території України більше як на 30 днів, проживає на території України без документів на право проживання.

Згідно зст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.203 КУпАП передбачено, що перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є правила перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України іноземців та осіб без громадянства. Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, і порядок питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюється Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону № 3773- VI іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно дост.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідност.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно дост.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VІІІ (далі - Закон №389-VІІІ) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно частинами першою та двадцятою статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

З огляду на вищевикладене вбачається, що в період воєнного стану в Україні тимчасово обмежено гарантоване статтею 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування.

Крім того, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 за №165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб», про яку зазначає і сам відповідач, було постановлено: 1) зупинити строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та видачу дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні; 2) поновити зупинені строки у місячний строк після припинення чи скасування воєнного стану на відповідній території України.

Водночас, постановою КМУ №1232 від 01.11.2022 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг в умовах воєнного стану» установлено, що у період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення або скасування надання територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби адміністративних послуг громадянам Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей: розгляд заяв про оформлення дозволу на імміграцію, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання, поданих до набрання чинності цією постановою, зупиняється до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

У разі звернення громадянина рф із заявою про оформлення дозволу на імміграцію, продовження строку перебування, оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених) та обмін посвідок на постійне чи тимчасове проживання територіальний орган/територіальний підрозділ Державної міграційної служби інформує про відмову в прийнятті документів до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором.

Таким чином, вказане свідчить про те, що порушення громадянами російської федерації Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обумовлено зупиненням строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру.

Окрім того, судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 у справі №520/10213/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2023 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, 24, м. Харків) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви громадянина російської федерації ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви громадянина російської федерації ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку визначеному Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за №1146/19884.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняти рішення щодо прийняття заяви громадянина російської федерації ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви громадянина російської федерації ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку визначеному Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за №1146/19884.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого статтею 203 КУпАП характеризується саме наявністю умисної вини.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Водночас, як вбачається зі змісту спірної постанови, під час вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлювався факт наявності умислу в його діях, які були пов`язані з порушенням правил перебування на території України, а відповідно, як наслідок і наявність складу адміністративного правопорушення за частиною першою статті 203 КУпАП.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа: Шевченківський відділ ГУ ДМС у Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МХК 004079 від 11.12.2023 щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 .

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області (м. Харків, вул. Римарська, 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 16.04.2024.

Суддя Р.О. Агапов