Справа № 280/4853/22
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 квітня 2024 року Справа № 280/4853/22 СН/280/6/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Запорізької області (далі відповідач 1), до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача в ненарахуванні та невиплаті позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-SoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - постанова №375) за травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах;

зобов`язати відповідача встановити та виплатити позивачу додаткову доплату до грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-SoV-2) відповідно до постанова №375 за травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року по справі №280/4853/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року по справі №280/4853/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 280/4853/22 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 січня 2024 року по справі №280/4853/22 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі № 280/4853/22 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення/виклику представників сторін.

Під час первинного розгляду адміністративної справи позивач посилався на те, що з 07.11.2015 проходить службу на різних посадах у ГУНП в Запорізькій області та з 01.05.2022 перебуває на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області. На думку позивача, відповідач протиправно у періоді за травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року не здійснював нарахування та виплату передбаченої додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-SoV-2), передбаченої Постановою КМУ від 29.04.2020 № 375. Так, позивач зазначає, що з розрахункових листів наданих до суду вбачається, що позивачу виплачувалась додаткова доплата передбачена постановою № 375 за липень, серпень, грудень 2020 року, липень 2021 року, однак докази нарахування такої доплати за інші періоди відсутні.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач посилається на посадову інструкцію (функціональні обов`язки) старшого оперуповноваженого відповідно до якої за його твердженнями кожного дня здійснював роботу в період карантину, знову ж таки забезпечуючи життєдіяльність населення та маючи з ним безпосередній контакт на період карантину. Відповідач заперечує даний факт та на підтвердження цього, а також на виконання п.16 постанови Верховного Суду від 31.01.2024 надає копії графіків чергуваннь працівників відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за вересень, жовтень, листопад 2022 року щодо залучення на несення добового чергування старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції віддліу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_1 у складі СОГ від сектору кримінальної поліції, але будь-які посилання в графіках щодо несення служби позивачем на об`єктах госпіталізації осіб, хворих на COVID-19, обсервації (ізоляції), контролю за дотриманням режиму обсервації (ізоляції) самоізоляції відсутні та не підкріплені документально. Накази щодо призначення додаткових доплат COVID-19 керівництвом відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за оскаржувані періоди не видавались. У зв`язку з вищевикладеним, в період з березня 2021 року по липень 2022 року позивач не мав права на додаткові доплати за роботу в особливих умовах, тому додаткова доплата за службу в особливих умовах за спірні періоди йому не нараховувалась та не виплачувалась. На виконання п.16 постанови Верховного Суду від 31.01.2024 відповідач повідомляє, що накази щодо призначення доплат COVID-19 керівництвом відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за оскаржувані періоди не видавались (копія відповіді відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 04.03.2024 №4055/47/01-2024 на запит відділу правового забезпечення ГУНП в Запорізькій області). Також, відповідачем на виконання п.16 постанови Верховного Суду від 31.01.2024, як доказ правомірності заперечень проти позовних вимог надається копія посадової інструкції позивача, з якої вбачається, що функціональні обов`язки останнього не змінювались, оскільки за спірні періоди ніяких змін до посадової інструкції не вносилось. Отже, функціональні обов`язки позивача вказані у посадовій інструкції, яка діє на постійній основі не змінювались по теперешній час. Таким чином, відсутність підстави щодо забезпечення життєдіяльності населення саме позивачем та неможливість встановити з наданих документів чи мав він при виконанні вищевказаних посадових обов`язків безпосередній контакт з населенням, ризикуючи захворіти на гостру респіраторну хворобу COVID-19 в період з травня 2020 по липень 2022 року, що відповідає критеріям, встановленим для виплати відповідної спірної додаткової доплати до грошового забезпечення поліцейського за приписами Постанови КМУ №375, автоматично спростовує його твердження. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначено, що оскільки справу буде розглянуто у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, стягнення представником позивача витрат на правову допомогу саме в сумі 10000 грн є завищеним, оскільки судових засідань з викликом сторін взагалі не відбудеться. Визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою та є завищеною. Вказує, що позивачем не надано доказів, що його адвокат має касу і веде касову книгу. Відтак, адвокат позивача не може сам виписувати квитанцію чи касовий прибутковий ордер про отримання коштів. Отже, з наданих позивачем документів неможливо встановити точної вартості отриманих позивачем послуг, а також факт оплати вказаних послуг. Відтак, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є документально не підтвердженими, а отже відсутні підстави для відшкодування таких витрат. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що майже впродовж усього відзиву, як і в первинній редакції відзиву, відповідач цитує норми діючого законодавства України без здійснення жодного висновку щодо процитованих норм та без здійснення прив`язки зазначених норм до власних заперечень проти позову (на перелічені у відзиві норми діючого законодавства України посилається й позивач в адміністративному позові, однак в обґрунтування законності вимог останнього). Підкреслені у відзиві посилання на норми діючого законодавства України тільки підтверджують обґрунтованість адміністративного позову та позовних вимог, зокрема. Щодо тверджень відповідача, що позивач не довів, що під час проходження служби позивач забезпечував життєдіяльність населення, мав безпосередній контакт із населенням та таке інше. З цього приводу позивач вважає за необхідне зазначити, що за своїм функціоналом оперуповноважений поліції безпосередньо забезпечує життєдіяльність населення та безперечно у безпосередньому контакті із населенням. Стверджувати протилежне - це абсурд. Й мова звісно не йде про роботу на першій лінії із хворими на COVID, позивач не є лікарем та цього й не вимагає закон, це знов «фантазії на тему» відповідача. Постає просте та логічне питання: якими ж посадовими обов`язками позивач займався саме у спірні періоди? Саме у спірні періоди позивача, як оперуповноваженого, було ізольовано від населення? Однак, можна зазначити, що у відзиві наряду із твердженням відповідача, що позивач не має право на доплати COVID, відповідач також стверджує, що позивачу було нараховані та виплачені доплати COVID. Тобто, можна зробити висновок, що, на думку відповідача, в деяких періодах позивач забезпечував життєдіяльність населення у безпосередньому контакті із населенням, а в деяких періодах не забезпечував. Позивач не заперечує того факту, що в деяких періодах доплати COVID здійснювалися відповідачем, але це не доводить того факту, що доплати COVID здійснювалися й в спірних періодах та у повному обсязі. Щодо правомірності та обґрунтованості судових витрат, що складаються з виплат на професійну правничу допомогу зазначено, що дії, вчинені адвокатом в межах договору про надання правової допомоги від 25.07.2022, відповідають умовам узгодженим сторонами договору та є обґрунтованими та, слід окремо підкреслити, є фактично мінімальними, оскільки мова йде про бюджетні кошти. Вказує, що нормами КАС не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Таким чином, видана довідка про отримання грошових коштів від позивача за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги та актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) є належними доказами для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. Також, зазначено, що неналежне державне бюджетне фінансування не є підставою для невиконання державним органом своїх грошових зобов`язань. Це твердження вже неодноразово зафіксовано судовою практикою, у тому числі, на рівні рішень Верховного суду, зокрема, й в постанові Верховного суду.

Суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

З матеріалів справи судом установлено, що ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року проходить службу на різних посадах у ГУНП в Запорізькій області.

З 20 лютого 2019 року по 12 січня 2021 року позивач займав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Хортицького відділення поліції Дніпровського відділу поліції.

З 12 січня 2021 року по теперешній час позивач перебуває на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області, про що свідчить довідка від 08.08.2022 №1646/3/01/40-22, видана Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до розрахункових листів, які містяться в матеріалах справи, установлено, що за травень, червень 2020 року позивачу не нараховувались додаткові доплати за роботу в особливих умовах.

Згідно з розрахунковим листом за липень 2020 року, позивачу нараховано чотири доплати COVID (1 259,51 грн, 1 952,24 грн, 1 952,24 грн та 2 778,62 грн).

Згідно з розрахунковим листом за серпень 2020 року, позивачу нараховано доплату COVID (2707,61 грн).

Розрахункові листи за вересень-листопад 2020 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати за роботу в особливих умовах.

Згідно із розрахунковим листом за грудень 2020 року позивачу нараховано п`ять доплат COVID (6769,03 грн, 3205,81 грн, 2467,97 грн, 1397,48 грн, 2564,65 грн).

Розрахункові листи за січень-червень 2021 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати COVID.

Згідно із розрахунковим листом за липень 2021 року позивачу нараховано доплати COVID (5662,34 грн, 1477,86 грн).

Розрахункові листи за серпень-грудень 2021 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати COVID.

Розрахункові листи за січень-липень 2022 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати COVID.

Уважаючи бездіяльність відповідача в не нарахуванні та не виплаті позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах за травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частини перша та друга статті 94 Закону №580-VIII).

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції від 11.11.2015 №988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 від 11.11.2020 № 211 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня на усій території України карантин.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 29.04.2020 № 342 (далі - Постанова № 342) установлено, що обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема: поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

За приписами пункту 2 Постанови № 342 визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни від 29.04.2020 № 375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Згідно пунктів 2-5 вказаної Постанови встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї Постанови, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї Постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я від 10.06.2020 № 485 затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок).

У пункті 1 Порядку вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).

Згідно з пунктом 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами першим та другим пункту 4 Порядку встановлено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів У країни з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03.06.2020 № 431 Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину, яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським, 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які, внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків, забезпечують життєдіяльність населення і мають безпосередній контакт з ним.

Суд звертає увагу, що забезпечення життєдіяльності населення - комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, спрямованих на створення і підтримання нормальних умов життя, здоров`я, працездатності людей, які здійснюються з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.

У загальному розумінні під громадським порядком розуміють урегульовану правовими та іншими соціальними нормами певну частину суспільних відносин, які складають режим життєдіяльності у відповідних сферах, забезпечують недоторканність життя, здоров`я та гідності громадян, власності та умов, що склалися для нормальної діяльності установ, підприємств, організацій, посадових осіб і громадян.

Громадський порядок у вузькому розумінні визначається як морально-правовий стан суспільства, при якому компетентні органи виконавчої влади шляхом поліцейського нагляду забезпечують безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, вільне використання ними своїх прав і свобод, а також упорядження громадських місць, яке сприяє трудовій діяльності та відпочинку громадян.

Відповідно до матеріалів справи позивач у період 20 лютого 2019 року по 12 січня 2021 року позивач займав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Хортицького відділення поліції Дніпровського відділу поліції, з 12 січня 2021 року по теперешній час перебуває на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області, про що свідчить довідка від 08.08.2022 №1646/3/01/40-22 (а.с.11).

Листом від 14.09.2022 №1188/12/01-2022 відповідач повідомив позивача про те, що виділення та використання коштів для виплати доплати поліцейським здійснювалося: у 2020 році відповідно до постанови КМУ від 10.06.2020 №485 (зі змінами) за програмою Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками; у 2021 році відповідно до постанови КМУ від 09.06.2021 №588 за програмою Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Оскільки у період з січня 2022 року і до цього часу кошти на виплату додаткової доплати в особливих умовах не виділялися, зазначені виплати не здійснювалися. Враховуючи, що асигнування, які виділяються на виплату додаткової доплати, є цільовими бюджетними коштами, нарахування та виплата додаткової доплати здійснюється лише в межах наявних асигнувань на зазначені цілі.

Суд враховує, що відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2023 у справі №420/19450/21, розглядаючи спір, що виник у подібних правовідносинах, вказав, що відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Судом досліджені розрахункові листи, які містяться в матеріалах справи, та установлено, що за травень, червень 2020 року позивачу не нараховувались додаткові доплати за роботу в особливих умовах.

Згідно з розрахунковим листом за липень 2020 року, позивачу нараховано чотири доплати COVID (1 259,51 грн, 1 952,24 грн, 1 952,24 грн та 2 778,62 грн).

Згідно з розрахунковим листом за серпень 2020 року, позивачу нараховано доплату COVID (2707,61 грн).

Розрахункові листи за вересень-листопад 2020 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати за роботу в особливих умовах.

Згідно із розрахунковим листом за грудень 2020 року позивачу нараховано п`ять доплат COVID (6769,03 грн, 3205,81 грн, 2467,97 грн, 1397,48 грн, 2564,65 грн).

Розрахункові листи за січень-червень 2021 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати COVID.

Згідно із розрахунковим листом за липень 2021 року позивачу нараховано доплати COVID (5 662,34 грн, 1 477,86 грн).

Розрахункові листи за серпень-грудень 2021 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати COVID.

Розрахункові листи за січень-липень 2022 року не містить інформації про те, що позивачу в ці періоди нараховувались доплати COVID.

Отже, за липень, серпень, грудень 2020 року та липень 2021 року позивач отримував додаткову доплату за службу в особливих умовах. За період травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень-червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року позивач не отримував додаткову доплату за службу в особливих умовах.

Установлені обставини справи свідчать про те, що право позивача на додаткову доплату визнавалося відповідачем, яким таку доплату було здійснено за період липень, серпень, грудень 2020 року та липень 2021 року.

Таким чином, можна прийти до висновку, що на думку відповідача, в деяких періодах позивач забезпечував життєдіяльність населення у безпосередньому контакті із населенням, а в деяких періодах не забезпечував.

Відповідачем надано до суду копію посадової інструкції старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_1 , та зазначено про те, що фукціональні обов`язки позивача вказані в посадовій інструкції, яка діє на постійній основі, не змінювались по теперешній час.

Суд зазначає, що виходячи з посадової інструкції поліцейського, виконання позивачем свої безпосередніх посадових обов`язків, без контакту з населенням, є неможливим.

Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено особливої специфіки роботи позивача, яка виконувалась останнім за період, коли він отримував доплати, та за період, коли вказані доплати не нараховувались, як відрізнялись його функціональні обов`язки, враховуючи перебування позивача на тих же посадах і виконання тих же самих службових обов`язків.

Оскільки відповідачем не було надано жодних доказів того, що посада позивача у спірний період, не відповідала встановленим Постановою №375 критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, та того, що внаслідок виконання своїх обов`язків він не мав безпосередній контакт з населенням у спірному періоді, суд приходить до висновку про те, що у спірних відносинах відповідачем допущено протиправну бездіяльність по не нарахуванню та невиплаті додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ №375 від 29.04.2020 за період служби травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що фактично підставою не нарахування позивачу додаткової доплати, як вбачається з листа відповідача від 14.09.2022 №1188/12/01-2022, стала відсутність відповідного бюджетного фінансування.

З приводу таких підстав не нарахування додаткової доплати суд вважає за необхідне зазначити те, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не виплачувалася додаткова доплата позивачу, відповідно до Постанови №375, за період травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року та доказів наявності підстав для її невиплати також не надано.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 за період травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову доплату до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за період травень, червень, вересень-листопад 2020 року, січень-червень та серпень-грудень 2021 року, січень-липень 2022 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Часиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір останнім не сплачувався.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи додано копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП №001154 від 29.06.2016, посвідчення адвоката України, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1095253 від 13.08.2022, договору про надання правової допомоги від 25.07.2022, акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.03.2024 до договору про надання правової допомоги від 25.07.2022, довідка про отримання грошових коштів від 13.03.2024.

Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13.03.2024 до договору про надання правової допомоги від 25.07.2022, адвокат Вишняков Д.О. з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, склали цей акт про те, що адвокатом були виконані наступні роботи (надано послуги): 26.07.2022 підготування та подання до ГУНП в Запорізькій області адвокатського запиту 2000 грн; 13.08.2022 підготування та подання адміністративного позову до Запорізького окружного адміністартивного суду 4000 грн; 03.10.2022 підготування та подання до Запорізького окружного адміністартивного суду відповіді на відзив (справа №280/4853/22) 4000 грн; 09.11.2022 - підготування та подання до Третього апеляційного адміністартивного суду апеляційної скарги (справа №280/4853/22) 4000 грн; 13.02.2023 підготування та подання до Верховного суду касаційної скарги (справа №280/4853/22) 4000 грн; 13.03.2024 підготування та подання до Запорізького окружного адміністартивного суду відповіді на відзив (справа №280/4853/22) 4000 грн.

Згідно з довідкою про отримання грошових коштів від 13.03.2024, адвокатом Вишняковим Д.О. отримано від ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені за надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.07.2022 загальною сумою у розмірі 22000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення витрат.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України, в разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Як вже зазначено судом вище, відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, розмір понесених витрат на правничу допомогу адвоката визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 по справі №810/2760/17.

Верховний Суд у пунктах 35, 36, 37 своєї постанови від 16.04.2020 у справі №727/4597/19 зазначив, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Суд зазначає, що згідно позиції Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціну позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, розглянута у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

В даному випадку, зважаючи на предмет спору, незначну складність адміністративної справи, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 22000,00 грн є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 4500,00 грн: підготування та подання до ГУНП в Запорізькій області адвокатського запиту 500 грн; підготування та подання адміністративного позову до Запорізького окружного адміністартивного суду 1000 грн; підготування та подання до Запорізького окружного адміністартивного суду відповіді на відзив (справа №280/4853/22) 500 грн; підготування та подання до Третього апеляційного адміністартивного суду апеляційної скарги (справа №280/4853/22) 1000 грн; підготування та подання до Верховного суду касаційної скарги (справа №280/4853/22) 1000 грн; підготування та подання до Запорізького окружного адміністартивного суду відповіді на відзив (справа №280/4853/22) 500 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, вул.Олександра Матросова, буд.29, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 за період: травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень-червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за за період: травень, червень, вересень-листопад 2020 року; січень-червень та серпень-грудень 2021 року; січень-липень 2022 року, пропорційно відпрацьованому часу в особливих умовах, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова