Справа № 278/1317/24
Суддя: Карповець В. В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/1317/24
Провадження № 2-а/272/18/24
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

15 квітня 2024 року

Суддя Андрушівського районного суду Житомирської області Карповець В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД № 1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого сержанта поліції Орищенка Юрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, суд -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовомдо до поліцейського СРПП ВПД № 1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого сержанта поліції Орищенка Юрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вказаний позов підлягає залишенню без руху, як такий, що не відповідає вимогам ст. 161 КАС України.

Частиною 3 ст. 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судові витрати за приписами частин 1 та 2 статті 132 КАС України складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Дослідивши позовну заяву та копії документів долучених до неї, судом було встановлено, що позивачем не надано до позову документу про сплату судового збору у встановлених розмірі та порядку або документу, який б підтверджував існування підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивач у позовній заяві посилається на статтю 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Крім того позивач вказує, що Пленум Вищого адміністративного суду України оприлюднив постанову № 2 від 23 січня 2015 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» в якій зазначив, що за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якщо особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення (штраф), судовий збір сплачувати не треба.

З цього слід зазначити, що пунктом 3 частини 1 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі проадміністративне правопорушенняможе бутиоскаржено:постанову іншого органу (посадової особи) про накладенняадміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі- у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або врайонний, районний у місті, міський чи міськрайоннийсуд,у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Наведеним вище нормам статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення кореспондуються положення підпункту 2 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України щодо предметної підсудності адміністративних справ, а також статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, що встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

З цих положень убачається, що оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється шляхом подання до суду позовної заяви.

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7 93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір») державне мито справлялося, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною 4 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Водночас, Великою Палатою Верховного Суду було прийнято постанову від 18 березня 2020 року по справі № 543/775/17 (провадження № 11 1287апп18) в якій зазначено, що з 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір». Таким чином, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до положень статей 3 та 5 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Також Законом України від 19 вересня 2013 року № 590 VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень Кодексу України про адміністративні правопорушеннящодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами частини 7 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір»).

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» не передбачає.

Тож особи, стосовно яких ухвалено судове рішення про накладання адміністративного стягнення, є платниками судового збору. У випадку незгоди із судовим рішенням про накладання адміністративного стягнення, прийняти за наслідками розгляду справи цієї категорії, учасники справи вправі оскаржити його в апеляційному порядку і Закон України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі № 543/775/17 (провадження № 11 1287апп18) зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статтей 287,288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовуватистатті 2 5 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Велика Палата Верховного Суду відступивши у своїй постанові від попереднього висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21 1410а16), вказала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

При цьому, відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною 1статті 1 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 4 зазначеного вище Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання фізичною особою/фізичною особою підприємцем до суду адміністративного позову не майнового характеру становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 3статті 1 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір»).

З урахуванням викладеного, в порушення вимог ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами 1,2,3 ст. 169 КАС України визначено: суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку господарського чи цивільного судочинства, суд перевіряє наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог адміністративного процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 161 КАС України, суд вважає, що її відповідно до вимог ст. 169 КАС України необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення наведених недоліків, а саме: долучення до матеріалів справи документу про сплату судового збору в розмірі 605,60 грн. (рахунок для оплати - Отримувач коштів - ГУК у Жит.обл/ ТГ м. Андрушівка/22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37976485, Банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), Рахунок отримувача UA0006799, Код класифікації доходів бюджету -22030101 ), який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали, інакше заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169,171 КАС України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД № 1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого сержанта поліції Орищенка Юрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем даної ухвали, інакше заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:В. В. Карповець