Справа № 711/1716/24
Суддя: Казидуб О. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1716/24
Номер провадження2-а/711/27/24
РІШЕННЯ
11 квітня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О.Г.
за участю секретаря судового засідання: Шульга А.В.
представника відповідача-за дорученням: Лисенка Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення,-
Свої вимоги мотивує тим, що 19.02.2024 року поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області Кононенко Іваном В`ячеславовичем було винесено відносно нього постанову ЕНА № 1473204 від 19.02.2024 року по справі про адміністративне правопорушення за нібито порушення ним правил дорожнього руху та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафук в розмірі 340 грн.
В постанові зазначено, що він 11.02.2024 року о 12 год. 21 хв., в м. Черкаси по вул. Г.Дніпра, 19, здійснив зупинку ближче ніж 10 м. з виїзду з прилеглої території, а саме 7,7 м., чим порушив п. 15.9 ПДР.
Проте, на його думку, для таких висновків у особи яка винесла постанову, не було жодних підстав.
Позивач стверджує, що дійсно, 11.02.2024 року о 12 год. 21 хв., в м. Черкаси по вул. Г. Дніпра, 19, біля сміттєвих баків він зупинив транспортний засіб Сузукі Гранд Вітара д.н.з НОМЕР_2 , яким до цього керував, з метою викинути сміття. Викинувши сміття та сівши у свій транспортний засіб, побачив, що до нього наближається автомобіль патрульної поліції з виключеними проблисковими маячками, у зв`язку з чим він залишився у транспортному засобі тане рухався. До нього підійшов поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області ОСОБА_2 та повідомив, про порушення п. 15.10 «е» ПДД, а саме, стоянка ближче 5 м. від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів. Останній повідомив його, що зараз буде розглядатись адміністративна справа та його буде притягнуто до адміністративної відповідальності.
Після того, як поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Черкській області ОСОБА_2 виконав вимоги ст. ст. 279, 268 КУпАП, він побачив, що відносно нього починає фабрикуватися адміністративна справа, а тому ним було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи на інший час з метою запрошення захисника, дане клопотання було задоволено.
19.02.2024 року поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області ОСОБА_2 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.9 «и» ПДР, не надавши жодних беззаперечних доказів його вини.
Позивач звертає увагу суду на те, що а ні в його присутності, а ні в присутності поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області ОСОБА_2 будь яких заміров не проводилось.
Отримавши 27.02.2024 року в ДПП УПП в Черкаській області записи з бодікамер працівників патрульної поліції, було з`ясовано, що 11.02.2024 року двома не встановленими особами було проведений замір відстані від автомобіля позивача до виїзду з прибудинкової території. Але, на жодних з записів, відстань 7,7 м. зафіксовано не було.
Вказує на те, що в Постанові ЕНА № 1473204 від 19.02.2024 року зазначені лише прилади фото та відео фіксації.
На думку позивача, за таких умов матеріали адміністративної справи не містять беззаперечних доказів порушення ним ПДР, а за таких обставин склад адміністративного правопорушення не сформовано.
З урахуванням викладеного вище, просить постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 1473204 від 19.02.2024 року поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області ОСОБА_2 , визнати протиправною та скасувати.
01 березня 2024 року ухвалою суду вказаний адміністративний позов прийнятий до провадження судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О.Г., розгляд справи вирішено проводити у позовному провадженні з особливостями встановленими параграфом 2 глави 11 КАС України та призначений до розгляду у відкрите судове засідання з повідомленням сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.
12 березня 2024 року було винесено ухвалу про заміну відповідачів Управління патрульної поліції в Черкаській області, Поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області капрала поліції ОСОБА_2 - на належного відповідача, а саме, на Департамент патрульної поліції. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.
18 березня 2024 року через канцелярію суду Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області надано Відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що сторона відповідача просить, відмовити у задоволенні позовних вимог у справі за адмінстративним позовом, з надступних підстав.
Відповідно до розстановки сил та засобів управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (далі - Управління) в період часу з 07:00 год. по 19:00 год. 11.02.2024 поліцейський взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління ОСОБА_2 (далі - Інспектор) ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки, відповідно до повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», шляхом здійснення патрулювання у складі патрульного екіпажу на території м. Черкаси.
Близько 12:21 год. екіпажем було виявлено, що поблизу буд. № 19 по вул. Героїв Дніпра, водій, керуючи транспортним засобом Suzuki Grand Vitara з д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зупинку на лівому боці дороги, яка має розділювальну смугу, а також ближче десяти метрів від виїзду з прилеглої території та ближче 5 метрів від контейнерного майданчику для збору побутових відходів, що вказувало на порушення ним пунктів 15.3, 15.9.и) та можливе порушення 15.10.е) Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР України).
Інспектор, згідно із ч. З ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до водія згаданого транспортного засобу, яким виявився Позивач, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), та проінформував про вищезазначені порушення ПДР України, за що частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачена адміністративна відповідальність.
Також, за допомогою метричної рулетки було проведено заміри відстані між транспортним засобом та виїздом з прилеглої території, за результатами якого було встановлено що така відстань становить 7,7 метри.
Надалі, Інспектор, згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п, 2.4 ІІДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Після перевірки документів Інспектор, у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив Позивачеві його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.
В ході розгляду справи Позивачем було заявлено клопотання про перенесення розгляду у зв`язку з необхідністю скористатись правовою допомогою, яке Інспектором було задоволено, а розгляд перенесено на 10:00 год. 19.02.2024.
По прибутті Позивача у вказані дату та час, Інспектор продовжив розгляд справи, за результатами якого, у відповідності до положень ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕАН № 1473204 за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно Позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гри.
В подальшому Інспектор, у відповідності до вимог ст. 285 КУпАП, ознайомив Позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію.
Також, Позивачеві було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.
В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на відсутність доказів того, що відстань між керованим ним транспортним засобом та виїздом з прилеглої території становила 7,7 метрів.
Пунктом 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Так, як зазначалось вище та підтверджується відеозаписами з нагрудних портативних відеореєстраторів (бодікамер) № № 472487, 472491 та 472490, засвідчені копії яких долучаються до даного відзиву, працівниками поліції на місці за допомогою метричної рулетки було проведено замірювання відстані між транспортним засобом Suzuki Grand Vitara з д.н.з. НОМЕР_2 та виїздом з прилеглої території, за результатами чого було встановлено що така відстань складає 7,7 метри.
Вищевказаний процес зафіксовано на 05:40-06:05 хв., 05:45-06:10 хв. та 05:45-06:05 хв. відеозаписах згаданих технічних засобів.
На думку відповідача, викладені Позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення Інспектором норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
А тому, враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що Інспектор діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.
Представник відповідача за дорученням ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у Відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідача за дорученням ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
У відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.
Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху ( ст. 122 КУпАП).
У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Як роз`яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.
Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до висновків Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14 лютого 2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Судом встановлено, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 1473204, 11.02.2024 12:21:00 (м. Черкаси, вул. Героїв Дніпра, 19) водій здійснив зупинку ближче ніж 10 м. з виїзду з прилеглої території, а саме на відстані 7,7 м., чим порушивп. 15.9. «и» ПДР Порушення зупинок, ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місті, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).
Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Адміністративними правопорушеннями відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП визнаються перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Підпунктом «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
При цьому відповідно до п. 1.10 ПДР України, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.
Проте, всупереч вищевказаним вимогам, поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Черкаській області капралом поліції ОСОБА_2 у вищевказаній постанові зазначив про здійснення ОСОБА_1 саме зупинки ближче ніж 10 м. з виїзду з прилеглої сторони
При цьому, місця, в яких заборонена стоянка транспортних засобів передбачена пунктом 15.10 ПДР України.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В судовому засіданні судом було оглянуто відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського.
З відеозапису вбачається, що дійсно біля сміттєвих баків ОСОБА_1 зупинив свій транспортний засіб , з метою викинути сміття. До нього підійшов поліцейський 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Черкаській області ОСОБА_2 та повідомив, що ОСОБА_1 порушив саме п. 15.10 «е» ПДД, а саме, стоянку ближче 5 м. від контейнерних майданчиків або контейнерів для збирання побутових відходів, а не п. 15.9 «и» ПДР, як зазначено в Постанові про накладення адміністративного стягнення.
Крім того, відповідно до відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, при проведенні заміру відстані від автомобіля Сузукі Гранд Вітара д.н.з НОМЕР_2 до виїзду з прибудинкової території, поліцейськими зафіксовано лише 70 см. Відстані, а не 7,7 м., як зазначено в Постанові про накладення адміністративного стягнення.
Також, встановлено, що під час винесення постанови поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальону Управління патрульної поліції в Черкаській області капралом поліції ОСОБА_2 не було надано можливості ОСОБА_1 ознайомитися з усіма відеозаписами з нагрудної камери патрульного поліцейського, дані записи були надані вже до суду та були оглянуті позивачем в судовому засіданні.
Таким чином, докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 відсутні.
Доказів зворотного відповідачем надано не було.
Суд зазначає, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а та в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 у справі № 216/5226/16-а.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Матеріали даної адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху не відбулось, натомість, поліцейським 1 взводу 3 роти 1 баталйону Управління патрульної поліції в Черкаській області ОСОБА_2 в оскаржуваній постанові було невірно зазначено зміст пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, який передбачає заборону зупинки, а не стоянки транспортного засобу.
З урахуванням викладеного, оцінивши наведені вимоги законодавства і наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивача ОСОБА_1 було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності.
А тому, суд приходить до висновку про необхідність скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 1473204 від 19.02.2024 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України закрити.
Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи той факт, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору (Пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , інвалідність 2 групи захворювання), суд вважає за необхдне віднести судовий збір за рахунок держави.
Керуючись ст. 283, 287 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення - задоволити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 1473204 від 19.02.2024 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП України закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 18 квітня 2024 року (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб