Справа № 300/6348/21
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 квітня 2024 року

м. Київ

справа №300/6348/21

адміністративне провадження № К/990/12783/24

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі № 300/6348/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,-

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУПФ щодо не зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоди роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з 01 січня 2004 року по 31 травня 2016 року та з 01 вересня 1999 року по 12 серпня 2000 року, в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, а також не зарахування до загального страхового стажу періодів роботи з 22 серпня 1984 року по 25 жовтня 1984 року, з 01 січня 2004 року по 31 травня 2016 року та з 01 вересня 1999 року по 12 серпня 2000 року;

- зобов`язати зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи та заробіток в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з 01 січня 2004 року по 31 травня 2016 року та з 01 вересня 1999 року по 12 серпня 2000 року, в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, а також зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 22 серпня 1984 року по 25 жовтня 1984 року, з 01 січня 2004 року по 31 травня 2016 року та з 01 вересня 1999 року по 12 серпня 2000 року, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з часу виникнення права на пенсію з 25 травня 1966 року та виплатити недоотриману пенсію.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУПФ-1 щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 22 серпня 1984 року по 25 жовтня 1984 року у відгодівельному радгоспі «Обертинський» (далі - Радгосп), з 01 вересня 1999 року по 31 грудня 1999 року у ОАО «Варьегентеплонефть», з 01 січня 2004 року по 31 травня 2004 року, з 01 вересня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 31 травня 2006 року, з 01 вересня 2006 року по 31 травня 2007 року, з 01 вересня 2007 року по 31 травня 2008 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2009 року, з 01 січня 2013 року по 31 травня 2013 року, з 01 жовтня 2013 року по 31 травня 2014 року, з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року, з 19 жовтня 2015 року по 31 травня 2016 року у ООО «Росна».

Зобов`язано ГУПФ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 22 серпня 1984 року по 25 жовтня 1984 року у відгодівельному радгоспі «Обертинський» (далі - Радгосп), з 01 вересня 1999 року по 31 грудня 1999 року у ОАО «Варьегентеплонефть», з 01 січня 2004 року по 31 травня 2004 року, з 01 вересня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 31 травня 2006 року, з 01 вересня 2006 року по 31 травня 2007 року, з 01 вересня 2007 року по 31 травня 2008 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2009 року, з 01 січня 2013 року по 31 травня 2013 року, з 01 жовтня 2013 року по 31 травня 2014 року, з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року, з 19 жовтня 2015 року по 31 травня 2016 року у ООО «Росна». В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, відповідач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі № 300/6348/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

У даній справі суд першої інстанції, врахувавши наведені положення КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає скаргу.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Проте, аналіз доводів касаційної скарги свідчить про те, що скаржником не наведено обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, а виключних підстав для касаційного оскарження судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, передбачених частиною п`ятою статті 328 КАС України скаржником у касаційній скарзі належним чином не обґрунтовано, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2024 року у справі № 300/6348/21.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій