Справа № 500/7187/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7187/23

08 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Потихач В.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Гавдяк І.Б.,

представника відповідача Матяшук В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій позивачка, із врахуванням заяви про уточнення позовних, просить суд:

визнати протиправними дії та скасувати рішення Міністерства оборони України від 30.06.2023 №22/975, прийняте у формі протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 1860750,00 грн;

зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву з доданими документами ОСОБА_1 про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка молодшого сержанта ОСОБА_2 та прийняти рішення відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 27.02.2022 був призваний четвертим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації. В період проходження служби приймав безпосередньо участь у бойових діях по захисту Батьківщини.

09.04.2022 чоловік позивачки помер в результаті захворювання, поліорганна недостатність, гостре порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом. Смерть настала внаслідок захворювання під час виконання завдань у складі оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з метою здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Позивачка звернулась із заявою до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просила вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку із загибеллю її чоловіка.

22.07.2023 на адресу позивачки ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено повідомлення № 11/1/10137, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (зі змінами) «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 22/975 (2023) їй призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 1860750,00 грн та на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18.07.2023 № 206агд перераховано призначену суму.

Не погоджуючись із призначенням грошової допомоги в меншому розмірі, позивачка 05.10.2023 звернулась з письмовою заявою до ІНФОРМАЦІЯ_5 про повторний розглянути її звернення та призначити одноразову грошову допомогу в розмірі 15000000 грн.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 надав відповідь №11/1/16814 від 09.10.2023, що за результатами опрацювання поданих четвертим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 документів, враховуючи те, що військовослужбовець ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджено витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 815 від 19.08.2022, ІНФОРМАЦІЯ_4 підготовлено та направлено до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (зі змінами). Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення №22/975 від 30.06.2023 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Позивачка вважає, що відповідачем здійснено призначення та виплату одноразової грошової допомоги не в повному обсязі чим порушено її право на отримання одноразової грошової допомоги, яка гарантована державою.

Ухвалою від 08.11.2023 суд залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою суду від 21.11.2023 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 27.11.2023 суд перейшов до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі.

12.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Міністерства оборони України, у якому відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що згідно витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 19.08.2022 №815 зазначено, що захворювання молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1964 р.н., «Гостре порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом. Поліорганна недостатність» послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , - захворювання і причина смерті, «так, пов`язані із захистом Батьківщини». Тобто, молодший сержант ОСОБА_2 помер в результаті захворювання «Гостре порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом. Поліорганна недостатність».

Оскільки ОСОБА_2 не загинув внаслідок участі у бойових діях або забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), а також не помер внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм, то і дія постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 не розповсюджується на членів його сім`ї. Таким чином, згідно вказаного висновку 16 Регіональної військово-лікарської комісії, порядок призначення і виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого молодшого сержанта ОСОБА_2 визначається постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.

Таким чином, посилання позивача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки положення даної правової норми не застосовуються у спірних правовідносинах.

Ухвалою від 13.12.2023 суд відклав підготовче засідання у справі на 20.12.2023.

15.12.2023 до суду надійшла відповідь відзив, у якій представник позивачки просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що Постанова Кабінету міністрів України №168 визначає перелік осіб, у результаті загибелі яких, сім`ям цих загиблих осіб виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень. Днем виникнення такого права - є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Єдиними умовами виплати одноразової грошової допомоги на момент смерті військовослужбовця є належність до певної категорії осіб, передбачених пунктом 1 Постанови КМУ №168, та загибель в період дії воєнного стану. Відповідно, основні вимоги, передбачені Постановою КМУ №168, належність до певної категорії осіб, передбачених пунктом 1 Постанови КМУ №168, та загибель в період дії воєнного стану, виконані.

Таким чином, на думку представника позивача, відповідачем порушено право ОСОБА_1 на отримання одноразової грошової допомоги, яка гарантована державою відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року.

Ухвалою від 20.12.2023 суд відклав підготовче засідання у справі на 02.02.2024.

Ухвалою від 10.01.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.01.2024.

Судове засідання, призначене на 16 січня 2024 року, не відбулося через повітряну тривогу, оголошену на території Тернопільської області.

Ухвалою від 16.01.2024 судовий розгляд справи відкладено на 23.01.2024.

У відкритому судовому засіданні, призначеному на 23.01.2024 судом з власної ініціативи ухвалено витребувати доказів у осіб, які не є учасниками справи: Військової частини НОМЕР_1 та Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова.

Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 наступні документи та інформацію:

- документи щодо місця перебування ОСОБА_2 у період з 17 березня 2022 року по 09 квітня 2022 року;

- документи щодо наявності у ОСОБА_2 хвороб до 10.03.2022 poкy;

- документи стосовно перебування ОСОБА_2 у зв?язку із хворобою на амбулаторному лікуванні у в/ч НОМЕР_1 ;

- документи щодо наявності підстав та часу направлення ОСОБА_2 на стаціонарне лікування до Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова та інших медичних закладів.

Витребувано з Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. I.I. Мечникова наступні документи та інформацію:

- документи, які підтверджують факт лікування ОСОБА_2 , дати та підстав направлення на стаціонарне лікування (куди саме та з яким діагнозом), період перебування на стаціонарному лікуванні тощо;

- копію медичної картки (історії хвороби) стаціонарного хворого ОСОБА_2 за березень - квітень 2022 року (та/або копію витягу з медичної картки медичної картки (історії хвороби) стаціонарного хворого ОСОБА_2 за березень - квітень 2022 року).

Заслухавши думку учасників справи суд ухвалив судовий розгляд справи відкласти 12.02.24.

Судове засідання, призначене на 12.02.2024 відкладено на 20.02.2024 з підстав перебування головуючої судді у відпустці.

У судовому засіданні, призначеному на 20.02.2024, суд встановив, що копії ухвали про витребування доказів у справі, було направлено до Військової частини НОМЕР_1 та Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. I.I. Мечникова рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак станом на дату вказаного судового засідання - такі відправлення не вручено адресатам. Представник відповідача повідомив суд, що Військову частину НОМЕР_1 переформовано у Військову частину НОМЕР_2 . Заслухавши думку учасників справи суд ухвалив, оголосити перерву у розгляді справи до 04.03.2024 та повторно витребував необхідні документи у Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. I.I. Мечникова та Військової частини НОМЕР_2 .

26.02.2024 на адресу суду Військовою частиною НОМЕР_3 надіслано лист з додатками, у якому повідомлено суд, що Військову частину НОМЕР_4 переоформлено у Військову частину НОМЕР_3 , вказана військова частина набула всі права та обов`язки Військової частини НОМЕР_4 . У зв`язку з припиненням діяльності військової частини НОМЕР_2 , станом на момент отримання заяви, всі документи, що велися військовою частиною НОМЕР_1 , здані та знаходяться у Львівському територіальному архівному відділі галузевого державного архіву міністерства оборони України.

У відкритому судовому засіданні, призначеному на 04.03.2024, суд з урахуванням відомостей, наданих Військовою частиною НОМЕР_3 , заслухавши думку учасників справи ухвалив, оголосити перерву у розгляді справи до 19.03.2024 та витребувати необхідні документи у ІНФОРМАЦІЯ_8 та повторно витребувати необхідні документи у Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. I.I. Мечникова та Військової частини НОМЕР_2 .

12.03.2024 на адресу суду ІНФОРМАЦІЯ_9 надіслано лист з додатками, у якому повідомлено суд, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 березня 2022 року №20 ОСОБА_2 вибув на лікування у Покровську центральну районну лікарню. В наказах командира військової частини НОМЕР_1 за період з 17 березня 2022 року по 09 квітня 2022 року іншої інформації стосовно ОСОБА_2 немає. В архівних документах військової частини НОМЕР_1 , які знаходяться на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_8 , інформація щодо наявності у ОСОБА_2 хвороб до 10 березня 2022 року, щодо переведення його на лікування в інші медичні заклади чи повернення у військову частину відсутня. Документи медичного пункту військової частини НОМЕР_1 на зберігання до архівного відділу не надходили.

У відкритому судовому засіданні, призначеному на 19.03.2024, заслухавши думку учасників справи суд ухвалив, оголосити перерву у розгляді справи до 01.04.2024.

20.03.2024 до суду надійшли додаткові пояснення від Міністерства оборони України, у яких вказано, що 16 Регіональною військово-лікарською комісією встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 стало не поранення, а захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини. ОСОБА_2 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), помер природною смертю внаслідок захворювання, відповідно він не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузій, травм, каліцтв) військовослужбовців, що давало б його дружині право на отримання допомоги у збільшеному розмірі, а саме 15 000 000 грн.

Отже, Міноборони повністю виконало зобов`язання перед позивачем, прийняло відповідне рішення про виплату позивачу допомоги у визначеному законодавством розмірі 1860750 грн, що еквівалентно 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому помер чоловік позивачки.

25.03.2024 на адресу суду Комунальним підприємством «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. I.I. Мечникова» надіслано лист з додатками. Надано копію медичної картки стаціонарного хворого №е2581 ОСОБА_2 на 54 аркушах.

У відкритому судовому засіданні, призначеному на 01.04.2024, заслухавши думку учасників справи суд ухвалив, оголосити перерву у розгляді справи до 01.04.2024 для ознайомлення із матеріалами, які надійшли від Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. I.I. Мечникова».

Позивачка та її представник в судовому засіданні 01.04.2024 позов підтримали з мотивів викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.04.2024 в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з мотивів викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, пояснень щодо позову не надав

Заслухавши у відкритому судовому засіданні сторін та їх представників, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 28.10.1989 ОСОБА_2 ,1964 року народження житель с. Кальне, одружений з ОСОБА_1 (арк.справи 12, том 1). Від спільного шлюбу у них народились: син ОСОБА_3 та дочка: ОСОБА_4 (арк.справи 13 зворот 14, том 1).

Відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» 27 лютого 2022 року ОСОБА_2 був призваний четвертим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації.

Відповідно до довідки №792, виданою Міністерством оборони України військовою частиною НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_2 (військовослужбовець по мобілізації) перебував на військовій службі з 27.02.2022 по 09.04.2022 у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) (арк.справи 9, том 1).

Згідно розпорядження ОСУБ «Хортиця» № 87 від 09.03.2022, молодший сержант ОСОБА_2 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 10.03.2022 по 17.03.2022, про що видана довідка № 26 від 02.08.2022 військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України (арк.справи 15, том 1).

09.04.2022 ОСОБА_2 під час лікування у Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім. І.І. Мечникова помер внаслідок захворювання: «Гостре порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом. Поліорганна недостатність», які відповідно до висновку 16 регіональної ВЛК (протокол №815 від 19 серпня 2022 року) пов`язані із захистом Батьківщини (арк.справи 14 зворот, том 1).

16 Регіональною військово-лікарською комісією по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Протоколом (Витяг) № 815 від 19.08.2022 встановлено: Захворювання молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1964 року народження, «Гостре порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом. Поліорганна недостатність», яке згідно військово-облікових документів, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.04.2022 № 62, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечнікова та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 13.04.2022 Козівським відділом державної РАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), послужило причиною смерті 09 квітня 2022 року, - «захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини».

По факту смерті ОСОБА_2 позивачці видано довідку про причину смерті форми 106/о №2056 від 09.04.2022 (арк.справи 9 зворот - 10, том 1).

Позивачка звернулась із заявою до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просила вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку із загибеллю чоловіка молодшого сержанта ОСОБА_2 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_10 від 22.07.2023 № 11/1/10137 повідомлено позивачку, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (зі змінами) «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №22/975 (2023) їй призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 1860750,00 грн та на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18.07.2023 року №206агд перераховано призначену суму (арк.справи 16 зворот, том 1).

Не погоджуючись із призначеною грошовою допомогою в меншому розмірі позивачка 05.10.2023 звернулась із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_10 про повторний розгляд її звернення та призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн (арк. справи 17 зворот, том 1).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_10 №11/1/16814 від 09.10.2023 повідомлено, що за результатами опрацювання поданих четвертим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 документів, враховуючи те, що військовослужбовець ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджено витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 815 від 19.08.2022. ІНФОРМАЦІЯ_4 підготовлено та направлено до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (зі змінами).

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення № 22/975 від 30.06.2023 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги (арк.справи 17, том 1).

Позивачка вважаючи, що відповідачем здійснено призначення та виплату одноразової грошової допомоги не в повному обсязі звернулась до суду із даним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Питання виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців урегульоване нормами статті 16 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

За пункту 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовців гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно з підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Відповідно до пункту 6 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 25.12.2013 №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975), який врегульовує питання пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно з пунктом 4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала, зокрема, під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Аналогічно, як і в Законі №2011-ХІІ, абзацом 2 пункту 5 Порядку №975 у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, розмір допомоги встановлений на рівні 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, 28.02.2022 на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168.

За змістом абзацу 1 пункту 2 Постанови №168 (у редакції від 24.03.2022р.) сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 вказаної постанови (зокрема військовослужбовців Збройних Сил) виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виплата збільшеного до 15 000 000 грн. розміру одноразової допомоги згідно пункту 2 Постанови №168, передбачена для сімей військовослужбовців лише у двох випадках:

1.у разі загибелі військовослужбовця;

2.у разі, якщо військовослужбовець помер внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

На відміну від Закону №2011-ХІІ та Порядку №975, Постанова №168 містить звужений перелік підстав для виплати допомоги у збільшеному розмірі. Такий розмір допомоги передбачений лише на період дії воєнного стану та покликаний підвищити рівень соціального захисту сімей саме загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців.

Термін «загиблий» у військовій справі, військова втрата, що стосується категорії військовослужбовців, котрі брали участь у військових діях і загинули внаслідок дії противника, як безпосередньо під час бойових дій, так і в разі смерті від поранень (контузії, травми, каліцтва) або інших пошкоджень, несумісних із життям.

Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наведено термінологію «загибель (смерть)».

Суд зазначає, що вказане не означає, що між поняттями загибель та смерть є тотожніми, коли мова йде про визначення розміру одноразової грошової допомоги у період дії воєнного стану.

Правова дефініція використаної термінології, що розкриває її зміст, в контексті наведених законів, стосується наслідків загибелі (смерті) особи.

У всіх випадках наслідки для ситуацій, наведених у перерахованих законах однакові. Тому, з точки зору законодавчої техніки є коректним зазначення термінології «загибель (смерть)» як одного поняття, без їхнього розмежування окремо на «загибель» та окремо на «смерть».

Так, згідно частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наслідком як загибелі так і смерті особи є її виключення із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» наслідком як загибелі так і смерті особи є отримання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Згідно статті 16 Закону №2011-ХІІ наслідком як загибелі так і смерті особи є виплата одноразової грошової допомоги особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Питання розміру допомоги визначається окремо та залежить від окремих чинників (умов), а саме:

у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (абзац 1 пункту «а» частини першої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ);

у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (абзац 2 пункту «а» частина перша статті 16-2 Закону №2011-ХІІ);

у розмірі 15 000 000 гривень на період дії воєнного стану для сімей загиблих осіб (абз. 1 п. 2 Постанови №168). Також, сімей осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абз. 6 п. 2 Постанови №168).

Отже, чинним законодавством передбачено три розміри одноразової грошової допомоги, для кожного із яких є свої законодавчі визначені умови для виплати.

При цьому, розмір допомоги згідно Постанови №168 в сумі 15 000 000 гривень передбачений лише на період дії воєнного стану та у чітко визначених випадках, а саме для сімей загиблих військовослужбовців, а також померлих, але внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) осіб.

Такий підхід держави у врегулюванні даного питання покликаний підвищити рівень соціального захисту сімей саме загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців.

Щодо розмежування понять «загибель» та «смерть», суд зазначає наступне.

Загибель та смерть не тільки вимовляються по-різному, але й мають різне змістове навантаження, хоча й поєднані єдиними наслідками (людина припинила своє існування).

Будь-яка загибель передбачає припинення життя внаслідок впливу зовнішніх чинників стрімкої дії (вибух, постріл, удар, дія хімічних речовин), які не сумісні із життям та не залишають людині шансу вижити.

Смерть, на відміну від загибелі, характеризується припиненням життя через захворювання, які викликають «збої» в функціонуванні (роботі) внутрішніх органів людини, що забезпечують її життєдіяльність.

Якщо ці «збої» були викликані пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини, то розмір допомоги визначено на рівні 15 000 000 грн.

Визначення поняття «загибелі», що міститься в Інструкції з пошуку та транспортування тіл (останків) загиблих, померлих (зниклих безвісти) під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, затвердженої спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України, Служби безпеки України від 10.04.2017 №208/302/381/204, звучить наступним чином:

Загиблі військовослужбовці, що загинули під час ведення бойових дій, виконання службових (бойових) завдань, обов`язків військової служби у районі проведення АТО, а також померли від ран, контузій, каліцтва або захворювань під час незаконного утримання.

Дане визначення, хоча й міститься в Інструкції, яка не регулює питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги, але повністю узгоджується з викладеними вище тезами щодо загибелі та смерті. При цьому, смерть від захворювання, наведена у даному визначенні, відносить військовослужбовця до категорії загиблих лише за умов його незаконного утримання, що не стосується нашого випадку.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання чоловіком позивачки за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва) від яких могла настати його смерть.

Відповідно до пунктів 1.3., 21.9. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, уповноваженим органом, на який покладеного завдання з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть, є штатні військово-лікарські комісії.

Згідно із Витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 815 від 19.08.2022 встановлено Захворювання молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1964 року народження, «Гостре порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом. Поліорганна недостатність», яке згідно військово-облікових документів, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.04.2022 № 62, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2022 Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечнікова та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 13.04.2022 Козівським відділом державної РАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), послужило причиною смерті 09 квітня 2022 року, - «захворювання і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини».

Тобто, 16 Регіональною військово-лікарською комісією встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 стало не поранення, а захворювання «Гостре порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом. Поліорганна недостатність».

Також, судом досліджено надану Комунальним підприємством «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. I.I. Мечникова» копію медичної картки стаціонарного хворого №е2581 ОСОБА_2 (арк.справи 34-96) та не встановлено обставин, які б свідчили про наявність у ОСОБА_2 поранень (контузій, травм, каліцтв).

Також суд наголошує, що предметом спору в даній справі є правомірність прийнятого рішення Міністерством оборони України від 30.06.2023 №22/975 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 1860750,00 грн, а не встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 .

Отже, в межах розгляду даної справи суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу особи та встановлювати причинний зв`язок захворювання, яким спричинена смерть, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.

Суд наголошує, що згідно висновку 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 815 від 19.08.2022 ОСОБА_2 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), помер природною смертю внаслідок захворювання, відповідно він не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що давало б його дружині право на отримання допомоги у збільшеному розмірі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Міноборони повністю виконало зобов`язання перед позивачем, прийняло відповідне рішення про виплату позивачу допомоги у визначеному законодавством розмірі 1 860 750 грн., що еквівалентно 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому помер чоловік позивачки.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 );

відповідач:

- Міністерство оборони України (місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, );

третя особа:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) .

Головуючий суддя Мірінович У.А.