Справа № 600/6691/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/6691/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Мастюгін Євгеній Дмитрович до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Мастюгін Євгеній Дмитрович до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач - 2) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо неврахування періодів роботи ОСОБА_1 з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 до стажу для визначення розміру його пенсії, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення відповідного перерахунку із зарахуванням відповідних періодів стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням стажу його роботи у періоди з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 для визначення розміру його пенсії з дня призначення йому пенсії, а саме з 12.04.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується із бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо неврахування його стажу під час призначення пенсії та з бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку його пенсії із врахуванням періодів роботи з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993.

Позивач посилався на те, що періоди його стажу з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 повністю підтверджені трудовою книжкою, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.

Вказував, що записи у його трудовій книжці не містять недопустимих перекреслень, виправлень, які змінювали б суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами.

Ухвалою суду від 13.10.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Не погоджуючись із позовними вимогами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано до суду відзив, в якому вказано, що страховий стаж позивача обчислено відповідно до наявних в електронній пенсійній справі, на дату розгляду заяви, документів, який склав 36 років 9 місяців 19 днів. При цьому до страхового стажу не було зараховано періоди роботи з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993, оскільки дублікат трудової книжки НОМЕР_1 виданий 19.10.1993. Записи до зазначеної дати внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Таким чином, відповідач вказував, що зазначені періоди можливо зарахувати в разі надання уточнюючих довідок про період роботи, виданих на підставі первинних документів за час виконання роботи та довідок про перейменування підприємств, які повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Отже, враховуючи вищезазначене, правових підстав для врахування до страхового стажу зазначених періодів немає. Відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві також подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що зарахувати до страхового стажу гр. ОСОБА_1 не враховані період роботи 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 можливо у разі надання підтверджуючих документів про роботу в зазначені періоди (довідок, виписок із наказів тощо) та заяви про перерахунок пенсії встановленого зразку.

Вказував, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не брало участі у розгляді заяви про призначення пенсії гр. ОСОБА_1 та визначення страхового стажу для зарахування та розрахунку пенсії участі не приймало. Щодо перерахунку пенсії із врахуванням вищезазначеного стажу до розрахунку пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивач не звертався.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.03.2023 позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення пенсії.

В свою чергу судом встановлено, що за принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 від 16.03.2023 про призначення пенсії за віком була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Згідно матеріалів справи, за результатами розгляду заяви, 29.03.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за принципом екстериторіальності, за заявою позивача прийнято рішення №38 про призначення позивачу пенсії за віком.

При цьому, під час призначення пенсії за віком, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до стажу, необхідного для визначення розміру його пенсії не враховано періоди роботи ОСОБА_1 з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993.

Як зазначалось позивачем, не погоджуючись із вказаним, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві зі скаргою.

Листом від 14.04.2023 №11887-9962/В-02/8-2600/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві повідомлено, що періоди роботи з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 можливо зарахувати в разі надання уточнюючих довідок про період роботи видану на підставі первинних документів за час виконання роботи та довідки про перейменування підприємства, які повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою.

Разом із цим, позивач звертався із скаргою до Пенсійного фонду України.

Листом від 16.06.2023 №23415-23226/В-03/8-2800/23 Пенсійним фондом України повідомлено позивача про те, що періоди роботи з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 на підставі дублікату трудової книжки від 19.10.1993, оскільки дублікат трудової книжки оформлено не у відповідності до вимог Інструкції.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 14.08.2023 №2600-0206-8/158487, відділом обслуговування громадян №3 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на доручення Пенсійного фонду України № 23415-23226/В-03/8-2800/23 від 16.06.2023 в рамках розгляду Вашого звернення від 18.05.2023, яке надійшло до Пенсійного фонду України, направлено позивачу копію листа від 26.07.2023 №068/05-12/1470 Державного архіву м. Києва про відсутність на зберіганні кадрових архівних документів за періоди роботи в кооперативі "Союзкомплекс" з 05.05.1989 по 17.07.1991 та НПП «Стандарт» з 19.07.1991 по 16.11.1993, який отриманий на запит Головного управління від 20.06.2023 № 2600-0206-6/122573.

03.08.2023 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із адвокатським запитом, якому просив вислати рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 та зазначити орган яким його прийнято.

Листом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 09.08.2023 №2600-0202-8/155121 повідомлено, що заява про призначення пенсії за віком гр. ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в березні 2023 року. Після надходження інформації про сплату страхових внесків за I квартал Головним управлінням проведено допризначення та перераховано розмір пенсії гр. ОСОБА_1 , з урахуванням страхового стажу та заробітної плати за січень - лютий 2023 року.

В листі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 28.08.2023 №5536-5419/В-17/8-2400/23 зазначено, що страховий стаж обчислено відповідно до наявних в електронній пенсійній справі, на дату розгляду заяви, документів та склав 36 років 9 місяців 19 днів. При цьому до страхового стажу не було зараховано періоди роботи з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993, оскільки дублікат трудової книжки НОМЕР_1 виданий 19.10.1993. Записи до зазначеної дати внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Зазначені періоди можливо зарахувати в разі надання уточнюючих довідок про період роботи, виданих на підставі первинних документів за час виконання роботи та довідок про перейменування підприємств, які повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 29.08.2023 №29589-29594/В-02/8-2600/23 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку до 01.01.2004 - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058. Повідомлено позивача, про те, що його страховий стаж складає 36 років 11 місяців 19 днів. Звернено увагу на те, що зарахувати до страхового стажу позивача не враховані періоди роботи можливо у разі надання підтверджуючих документів про роботу в зазначені періоди (довідок, виписок із наказів тощо) та заяви про перерахунок пенсії встановленого зразку.

Не погоджуючись із бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо неврахування спірних періодів роботи до стажу для визначення розміру його пенсії та бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення відповідного перерахунку із зарахуванням відповідних періодів стажу, позивач звернувся до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті пору.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

У ст. 1 Закону №1058-IV визначено, що:

- застрахована особа фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

- страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Приписами ст. 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону Закон №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно матеріалів справи, позивачем подано до суду дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.10.1993.

На час заповнення дубліката трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції №162 прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції №162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" (далі - Постанова № 656) та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Постанови №656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 постанови №656 передбачено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому відповідно до пункту 18 Постанови №656 відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Згідно із пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція № 58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень наведеного вище пункту вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Дослідженням трудової книжки позивача дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.10.1993, судом встановлено, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду в аналогічних спірних відносинах, що викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Більше того, у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 Верховний Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Поряд з цим, у постанові від 21.02.2018 у справ №687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.

З обставин справи вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до страхового стажу позивача не було зараховано періоди роботи з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993, оскільки дублікат трудової книжки НОМЕР_1 , виданий 19.10.1993, а записи до зазначеної дати внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Між тим, враховуючи наведені вище норми та висновки Верховного Суду у справах з подібних відносин, суд зауважує, що сама по собі невірність оформлення записів у трудовій книжці, не є правовою підставою для не зарахування періодів роботи, вказаних у трудовій книжці особи, до її страхового стажу. У даній ситуації позивачем подано пенсійному органу трудову книжку в яких містяться записи про періоди роботи позивача, які не були враховані, фактично, з формальних підстав. При цьому доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках позивача відповідачами суду не надано.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо права на пенсію.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржувану позивачем бездіяльність суб`єктів владних повноважень на відповідність її критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області діяло не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення.

З урахуванням наведеного, на думку суду, спірний період роботи, повинен бути зарахований до страхового стажу позивача, позаяк вказані вище формальні недоліки у записах трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Тому суд вважає, що надані документи підтверджують право позивача на врахування вищевказаного періоду роботи до страхового стажу.

Посилання відповідача на неточності в заповненні трудової книжки позивача є безпідставними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Зважаючи на те, що звернення до суду з цим позовом обумовлено незгодою позивача із бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо неврахування при розгляді заяви про призначення пенсії періодів роботи ОСОБА_1 з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 до стажу для визначення розміру його пенсії, то суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо неврахування при розгляді заяви про призначення пенсії від 16.03.2023 періодів роботи ОСОБА_1 з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 до стажу для визначення розміру його пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.03.2023, зарахувати до стажу позивача спірний період.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Водночас, щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку із зарахуванням відповідних періодів стажу та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням стажу його роботи у періоди з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993, для визначення розміру його пенсії з дня призначення йому пенсії, а саме з 12.04.2023, суд вважає передчасною.

Так, у відзиві на позовну заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві посилалось на те, що позивач із заявою щодо перерахунку його пенсії із врахуванням вищезазначеного стажу до розрахунку пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не звертався.

Суд звертає увагу позивача на те, що за змістом частини четвертої статті 45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Водночас, доказів звернення позивача до Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку пенсії із врахуванням до його стажу періодів роботи з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 до суду позивачем не надано.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги у даній частині не підлягають задоволенню, як передчасні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані стороною позивача, суд дійшов висновку, про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог. Натомість доводи відповідача не свідчать про законність вчинених ним дій.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 858,88грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 429,44 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Мастюгін Євгеній Дмитрович до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо неврахування при розгляді заяви про призначення пенсії від 16.03.2023 періодів роботи ОСОБА_1 з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993 до стажу для визначення розміру його пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.03.2023, зарахувати до його стажу період роботи з 07.12.1988 по 27.04.1989, з 05.05.1989 по 17.07.1991 та з 19.07.1991 по 16.11.1993.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 429,44 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, площа Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002).

Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ).

Суддя В.О. Григораш