Справа № 380/18717/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/18717/21 пров. № А/857/1293/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.

суддів- Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року з питань заміни сторони виконавчого провадження у справі № 380/18717/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

суддя у І інстанції Мартинюк В.Я.,

час винесення ухвали не зазначено,

місце винесення ухвали м. Львів,

дата складання повного тексту ухвали не зазначена,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 року позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті пенсії у відповідності до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення від 07 вересня 2021 року №С/5025, у відповідності до вимог статей 43, 51, 52, 55, 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 року основного розміру його пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.04.2019 року перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію, у відповідності до вимог статей 43, 51, 52, 55, 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у відповідності до довідки про розмір грошового забезпечення від 07 вересня 2021 року №С/5025 з урахуванням вже виплаченої пенсії; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

На виконання даного рішення судом видано виконавчий лист.

19.12.2023 ОСОБА_1 , через свого представника (далі заявник) подала до Львівського окружного адміністративного суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження, у якій просила просить замінити стягувача ОСОБА_2 у виконавчому листі №380/18717/21 на його правонаступника ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог поданої заяви зазначила, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 за життя покійного ОСОБА_2 була його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 .. На її заяву щодо виплати їй недоотриманої пенсії чоловіка, Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області надало відповідь, в якій повідомило про те, що на підставі судового рішення від 31.12.2021 в адміністративній справі № 380/18717/21, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії. Водночас, пенсійний орган додатково зазначив, що оскільки заявник не є стороною по справі № 380/18717/21 в розумінні статті 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вона матиме у разі заміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі судом в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України.

Відтак, з урахуванням ст. 52, 379 КАС України та правових позицій викладених у постановах Верховного Суду, які зазначає у даній заяві просить заяву задовольнити та замінити стягувача у справі №380/18721/21.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, заявник через свого представника подала апеляційну скаргу, у якій зазначає що вказана ухвала постановлена з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Зазначає, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області 18.02.2022 року проведено розрахунок на доплату пенсії ОСОБА_2 .. За життя ОСОБА_2 заборгованість по пенсії в сумі 128 473 гривні йому не була виплачена, а відтак ГУ ПФУ у Львівській області рішення суду від 31.12.2021 року виконано в частини перерахунку пенсії, розрахована сума заборгованості. В частини виплати заборгованості ОСОБА_2 рішення суду від 31.12.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не виконане. Відповідно розрахунку заборгованість перед ОСОБА_2 складає 128 473 гривні, що підтверджується наданим разом з листом від 05.01.2024 року ГУ ПФУ у Львівській області по заяві ОСОБА_1 розрахунком на доплату пенсії від 18 лютого 2022 року.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що заявником до суду першої інстанції наданий лист ГУ ПФУ у Львівській області від 01.12.2023 року, зі змісту якого вбачається, що за ОСОБА_1 визнається право на отримання нарахованої ОСОБА_2 доплати в разі заміни сторони виконавчого провадженні. Але зазначений лист не прийнятий судом першої інстанції до уваги при розгляді справи, в оскаржуваній ухвалі даному доказу не дана оцінка. Також вважає за необхідне зазначити, що судом прийняті до уваги заперечення ГУ ПФУ у Львівській області, в яких викладена протилежна зазначеному вище листу від 01.12.2023 року, а відтак, на думку заявника в матеріалах справи наявні два документа ГУ ПФУ у Львівській області по даній справі з протилежними позиціями.

Також зазначає про те, що на заяву ОСОБА_3 щодо виплати їй недоотриманої пенсії Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області надало відповідь, в якій повідомляє про те, що на підставі судового рішення від 31.12.2021 в адміністративній справі № 380/18717/21, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії. Водночас, пенсійний орган додатково зазначив, що оскільки заявник не є стороною по справі № 380/18717/21 в розумінні статті 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вона матиме у разі заміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі судом в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України.

Апелянт також покликається на те, що за змістом частини першої статті 52 КАС України, та зазначає, що сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.

Просить врахувати аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом у постановах від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 у справі №2-а-2727/11/2209, від 07.03.2019 у справі №617/7748/12, від 08.08.2019 у справі №127/2-а-11792/11, від 05.08.2020 по справі № 673/393/19.

Водночас також зазначає, що відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Тобто відповідні відносини не є спадковими, але допускають правонаступництво.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2023 року у справі № 420/6746/21

Відтак, вважає, що суд першої інстанції не врахував наведених обставин та прийняв судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та зазначив, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише нарахована сума недоотриманої виплати, а право на її призначення та виплату згідно зі статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.

Згідно із ст. 61 Закону-2262, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому, також вказує про те, що вищевказаним спеціальним законодавством, що регулює спірні правовідносини, не передбачено здійснення виплати недоодержаної суми пенсії, в порядку спадкування

Отже відповідач вважає, що згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вважає, що у спірних правовідносинах слід врахувати такі ж правові висновки, які містяться у постановах Верховного Суду від 16 травня 2023 року у справі № 420/288/21, від 27 вересня 2023 року у справі №420/16546/21 та від 21 листопада 2023 року у справі №420/25799/21.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Львівського окружного адміністративного суду без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, суд вважав за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень частини другої статті 312 КАС України.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції зазначив, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Суд зазначив, що такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права.

Суд також вказав про те, що у цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок, зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Суд врахував такі ж правові висновки, які містяться у постанові Верховного Суду від 16 травня 2023 року у справі № 420/288/21.

З урахуванням викладеного, судом не взято до уваги наведені правові висновки Верховного Суду, на які звертав увагу представник заявника. При цьому, суд покликався на те, що постановою Верховного Суду від 16 травня 2023 року у справі №420/288/21, яка взята за основу при прийнятті рішення, касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуто по суті заявлених у ній вимог, а також така правова позиція є більш ранньою у відношенні до згаданої практики зазначеної у заяві представника заявника, а саме у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 у справі №2-а-2727/11/2209, від 07.03.2019 у справі №617/7748/12, від 08.08.2019 у справі №127/2-а-11792/11, від 05.08.2020 по справі № 673/393/19, від 31.10.2018 у справі №2-а-3494/11 та від 27.08.2020 у справі №804/536/18, які зазначені в ухвалі Верховного Суду від 16.05.2023 року №420/6746/21.

Відтак, суд вважав, що оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва, у задоволенні даної заяви слід відмовити.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що судовим рішенням, яке набрало законної сили у цій справі, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 01.04.2019 року перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію, у відповідності до вимог статей 43, 51, 52, 55, 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у відповідності до довідки про розмір грошового забезпечення від 07 вересня 2021 року №С/5025 з урахуванням вже виплаченої пенсії.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.05.1970 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 ..

Згідно свідоцтва про смерть від 07.04.2023 серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі судового рішення, яке набрало законної сили в адміністративній справі №380/18717/21, ОСОБА_2 з 01.03.2022 року проведено обрахунок розміру пенсії.

Сума доплати за період з 01.04.2019 по 28.02.2022 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.12.2021 у справі №380/18717/21 становить 128 473,72 грн..

Колегія суддів зазначає, що спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 3-1 така заява подається заявником до органу, що призначає пенсію.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера додаються такі документи:

1) свідоцтво про смерть пенсіонера;

2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника;

3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

Зміст статті 61 Закону №2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Колегія суддів звертає увагу, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

В свою чергу, відмова пенсійного органу у виплаті ОСОБА_1 таких сум може бути підставою для звернення останньої до суду із позовом за захистом своїх прав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.05.2023 у справі № 520/926/21, від 21.11.2023 у справі № 420/25799/21 та від 15.02.2024 у справі №420/25417/21.

З огляду на вищенаведені висновки, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також беручи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, вказане процесуальне питання не може бути вирішене за правилами статей 52, 376 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони у виконавчому провадженні, та підлягало вирішенню в позасудовому порядку.

Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для заміни стягувача у виконавчому листі, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Вказане свідчить про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи результат апеляційного перегляду, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року з питань заміни сторони виконавчого провадження у справі № 380/18717/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 18 квітня 2024 року