Справа № 461/10688/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/10688/23 пров. № А/857/5911/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2024 року (судді Кітова О.В., ухвалене у судовому засіданні о 16 год. 37 хв. в м. Львів повний текст рішення складено 01.03.2024) у справі №461/10688/23 за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.12.2023 звернулася до суду з позовною заявою до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в якій просить скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 531 від 08.12.2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП) та закрити провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2024 року задоволено позов частково. Постанову № 531 від 08.12.2023 адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 181-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень скасовано та надіслано справу на новий розгляд до адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 КАС України.

Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 31.10.2023 року посадовою особою УМП ГУНП у Львівській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ГП № 507131 про те, що ОСОБА_1 31.10.2023 року о 16:50 за адресою АДРЕСА_1 надавала інтимні послуги за грошову винагороду в розмірі 3000 грн. за годину таких послуг, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 181-1 КУпАП.

Постановою Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації ЛМР № 531 від 08.12.2023 року, за результатами розгляду вищевказаного протоколу, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 181-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

З даної постанови вбачається, що повістку про виклик ОСОБА_1 на засідання адміністративної комісії скеровано на адресу місця проживання (як зазначено у протоколі) АДРЕСА_1 . Адміністративною комісією скеровано повістку №5 від 07.11.2023 рекомендованою кореспонденцією 07.11.2023 трек-номер 831 на засідання, яке призначено на 16.11.2023. 16.11.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 з`явилась, подала клопотання про відкладення розгляду справи на 23.11.2023 для можливості звернення за правовою допомогою. 16.11.2023 вручено повістку №10 від 16.11.2023 на засідання комісії, яке призначено на 23.11.2023. 23.11.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 не з`явилась, з`явився представник - адвокат Збаращук Д.В., який подав усне клопотання про відкладення справи та надання можливості для ознайомлення із матеріалами справи. Комісія вирішила відкласти розгляд протоколу на 30.11.2023 про що повідомлено адвоката. 30.11.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 не з`явилась, з`явився представник - адвокат Збаращук Д.В. Також на засіданні був присутній представник УМП ГУНП у Львівській обл. - Білас М. На засіданні комісії представником УМП ГУНП у Львівській обл. долучено до матеріалів справи додаткові докази. представник ОСОБА_1 - адвокат Збаращук Д.В. подав усне клопотання про відкладення справи для можливості ознайомився із доказами для можливості надання обґрунтованих заперечень. Комісія вирішила відкласти розгляд протоколу на 08.12.2023 про що повідомлено адвоката. 08.12.2023 на засідання комісії ОСОБА_1 не з`явилась, з`явився представник - адвокат Збаращук Д.В. Також на засіданні був присутній представник УМП ГУНП у Львівській обл. - Білас М. На засіданні адвокатом подано заперечення також надано усні пояснення по суті цих заперечень. Адміністративною комісією досліджено такі матеріали справи, а саме: Рапорт від 31.10.2023; протокол серії ГП №507131 від 31.10.2023; повістка №5 від 07.11.2023; клопотання про відкладення справи №3-В-58073-31-31 від 16.11.2023; повістка №10 від 16.11.2023; копія договору про надання правової допомоги від 23.11.2023 із додатком; повістка №12 від 23.11.2023; лист УМП ГУНП у Львівській обл. від 29.11.2023 із додатками; підтвердження про повідомлення адвоката про розгляд справи; заперечення від 07.12.2023.

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернувся до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Статтею 218 КУпАП передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 181-1 цього Кодексу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена відповідачем у межах своїх повноважень.

Частиною 1 статті 181-1 КУпАП встановлена відповідальність за заняття проституцією, що тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадської моралі, під якою необхідно розуміти систему поглядів та уявлень, норм та оцінок, що регулюють поведінку людей.

Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення полягає у здійсненні статевих контактів за матеріальну винагороду.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Аналіз зазначених норм КАС України свідчить, що відповідач повинен не тільки зазначити свої твердження, але і підтвердити їх допустимими доказами.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Однак, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається дослідження суб`єктом владних повноважень доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, також відсутні відомості чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду тощо.

У свою чергу, суть правопорушення та його фабула повинні оцінюватись уповноваженою особою під час розгляду справи, в контексті наявності чи відсутності у діях особи складу інкримінованого правопорушення.

Зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. Зокрема, постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Очевидним є те, що відсутність мотивів відхилення доводів сторони захисту, у ситуації коли особа відносно якої складено протокол заперечує факт вчинення правопорушення, а також не розкриття змісту доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, відсутність мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, свідчать про неналежне відображення опису обставин, установлених під час розгляду справи.

Наведені положення чинного законодавства, а також обставини встановлені в ході розгляду справи вказують на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону.

Належна вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час провадження. В свою чергу, недотримання наведеної вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до порушення загальних засад адміністративного законодавства.

Враховуючи встановлене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем при складанні спірної постанови не було дотримано вимог КУпАП, через що неможливо стверджувати про правомірність прийняття постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 531 від 08.12.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до частини 3 цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 531 від 08.12.2023 із надісланням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), що відповідає положенням частини 3 статті 286 КАС України.

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2024 року у справі №461/10688/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

С.М. Шевчук

Повний текст постанови складено 15.04.2024