Справа № 520/14576/23
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

15 квітня 2024 року №520/14576/23

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.03.2023 року про звільнення з військової служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 19.03.2023 про звільнення з військової служби та прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходить військову службу в лавах Збройних Сил України. Військовослужбовець в березні 2023 через Штаб оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 для спрямування до Військової частини НОМЕР_1 подано рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України у запас відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка потребує постійного догляду у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Однак, відповідач на час звернення позивача до суду, рапорт на звільнення не розглянув, чим порушив його права та законні інтереси.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , надіслав на адресу суду відзив, в якому не погодився з позовними вимогами, з тих підстав, що позивачем було порушено вимоги пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, а саме: рапорт про звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, подано не по команді. Звернення представника позивача від 19.03.2023 №19/3-2 до військової частини НОМЕР_3 про розгляд рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби через стройову частину штабу військової частини НОМЕР_1 до командування частини не надходили та не є належним доказом звернення позивача з рапортом про звільнення. Крім того, вказав, що відсутні підстави для звільнення позивача за сімейними обставинами, оскільки, позивач самовільно залишив місце несення військової служби.

Представник відповідача надіслав на адресу суду відповідь на відзив, в якому не погодився з правовою позицією представника відповідача, вказуючи на те, що згідно відповіді штабу оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (військова частина НОМЕР_4 ) від 04.04.2023 року, інформація щодо звільнення ОСОБА_1 встановленим порядком доведена до керівництва військової частини, що спростовує доводи відповідача про ненадходження таких документів до військової частини. Крім того, доводи військової частини НОМЕР_1 про неможливість подання позивачем рапорту про звільнення з військової служби у зв`язку із самовільним залишенням військовослужбовцем військової частини перебувають поза межами предмету доказування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , признаний на військову службу відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію".

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.01.2023 №14 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

З матеріалів справи судом встановлено, що в 24.03.2023 адвокат Бухан Валерій Григорович, у зв`язку з відсутністю інформації про місцезнаходження військової частини та місця отримання кореспонденції, супровідним листом №19/3-2 направив на адресу Штабу оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Збройних Сил України для подальшого спрямування до військової частини НОМЕР_1 рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі абз.7 підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через такі сімейні обставини, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд - рідною сестрою.

До рапорту позивач додав копії: довідки про склад сім`ї від 28.02.2023 №148; довідка про розлучення ОСОБА_2 ; свідоцтва про народження; паспорту ОСОБА_2 ; паспорту ОСОБА_1 ; висновку лікарської комісії №90 від 16.02.2023; довідки до огляду акту МСЕК серії 12 ААв №338544, від 12.02.2023 про встановлення ІІ групи інвалідності ОСОБА_2 .

Також, рапорт про звільнення позивача разом з додатками до нього направлені супровідним листом адвоката до ІНФОРМАЦІЯ_5 , Командування Сухопутних військ Збройних Сил України.

Листом від 04.04.2023 №1314/2/56/100/2435 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_3 повідомлено адвоката В.Бухана, що в штабі військової частини НОМЕР_3 розглянуто звернення щодо звільнення з військової служби через сімейні обставини військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Питання порушені у зверненні встановленим порядком доведені до керівництва військової частини. Крім того повідомлено, що відповідно до ст.111 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" передбачено, що заяви чи скарги з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені її права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. Крім того повідомлено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів або нотаріально засвідчених копій документів, що підтверджують таку підставу звільнення. Для вирішення питання стосовно звільнення з військової служби військовослужбовцю ОСОБА_4 необхідно подати рапорт (по команді) та нотаріально засвідчені копії підтверджуючих документів.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26.07.2023 №3871 повідомлено представника позивача, що рапорт з пакетом документів на звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було направлено за належністю до військової частини НОМЕР_1 , вихідний № НОМЕР_5 від 03.04.2023 року. для вирішення питання по суті.

Поряд з тим, як зазначає представник позивача у позовній заяві на час подачі позовної заяви, відповідачем рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби не розглянутий.

Вважаючи, що не розглянувши у встановленому законом порядку рапорт позивача про звільнення з військової служби через сімейні обставини, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Статтею 17 Конституції України, встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Статтею 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону, яким є Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу".

Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч.1, 2 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/22 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на всій території України було введено воєнний стан та оголошено мобілізацію, які тривають по цей час.

Як зазначалось вище, позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз.7 пп."г" п.2 ч.2, ч.4, ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Так, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закону№2232-ХІІ).

Відповідно до абз.7 пп."г" п.2 ч.4 статті 26 Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 - рідна сестра позивача, та є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №90 від 15.02.203 та довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №338544 від 15.02.2023.

Разом з тим, відповідно до ч.7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п. 233 Положення "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо бездіяльності відповідача при розгляді рапорту про звільнення його із військової служби, суд зауважує про таке.

За наявності передбачених законом підстав звільнення можливо на будь-якому етапі проходження військової служби.

З вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах на звільнення з військової служби зазначаються:

1) підстави звільнення з військової служби;

2) думка військовослужбовця щодо бажання/небажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

3) районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Чинним законодавством не передбачено чіткого строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути вказаний рапорт на звільнення. Крім того, відсутній чіткий визначений порядок розгляду рапорту про звільнення військовослужбовця, що проходить службу за контрактом.

Проте Інструкція з діловодства в Збройних Силах України, затверджена наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, містить положення, яке встановлює загальний 30 денний строк для виконання документів та надати відповідь по суті порушених питань.

Отже, за загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

Розглянутим, на переконання суду, вважається рапорт той, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

Отже, наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту із зазначенням її підстави.

Проте відповідач не надав доказів належного результату розгляду рапорту позивача від 19.03.2023, у тому числі таких, як прийняття наказу або відмови у прийняття наказу, з посиланням на акти законодавства та з роз`ясненням порядку оскарження, враховуючи помітку на рапорті не погоджено.

Тобто, відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапортів позивача про звільнення з військової служби та відповідного рішення за результатами розгляду рапортів позивача про звільнення з військової служби.

З приводу доводів відповідача про не надання тих чи інших документів підтверджуючих підстави звільнення, факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем, суд зазначає, що вказане не є предметом розгляду даної справи та не звільняє відповідача від його обов`язку розглянути по суті поданий позивачем рапорт.

Щодо доводів відповідача, що позивачем не подано рапорту встановленої форми на ім`я безпосереднього командира, то суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 14 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Згідно з підпунктом 1 пункту 225 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення №1153/2008) звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:

1) у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 1 частини четвертої, пунктами 1, 2 частини п`ятої, пунктами 1, 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пунктом 233 розділу ХІІ Положення № 1153/2008 передбачено, що: військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Абзацом тринадцятим пункту 14.10 розділу ХІV Особливості проходження військової служби, служби в резерві та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №73 (в редакції на час подання рапорту від 19.03.2023), передбачено, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

За змістом статей 1 Законів України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про оборону України в особливий період" воєнний стан настає, зокрема, з дня введення в Державі воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан.

Отже, системний аналіз вказаних норм, дає можливість суду дійти висновку про те, що під час особливого періоду воєнного стану, подання військовослужбовцем документів на звільнення разом з рапортом не безпосередньому начальнику, а командиру військової частини НОМЕР_1 , хоча і є недотриманням приписів статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 233 Положення №1153/2008, однак не може бути підставою для не розгляду в розумний строк рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду також доказів та не вказав причин, умов та обставин, які б унеможливлювали розгляд рапорту позивача в межах строків та відповідно до чинного законодавства.

Тобто, відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, та відповідного рішення за результатами розгляду рапорту про звільнення з військової служби відповідачем не було прийнято.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про наявність з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення від 19.03.2023 року та, з метою відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 19.03.2023 про звільнення з військової служби та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивача звільнений від його сплати на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 Кодексом адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_7 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.03.2023 року про звільнення з військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 від 19.03.2023 про звільнення з військової служби та прийняти відповідне рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 15 квітня 2024 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО