Справа № 990/176/23
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 квітня 2024 року

м. Київ

справа №990/176/23

адміністративне провадження №П/990/176/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В. М.,

суддів: Єзерова А. А., Стародуба О. П., Стеценка С. Г., Стрелець Т. Г.,

за участю: секретаря судового засідання Корецького І.О.,

позивача: представник Кузнець Ю.А., Шкаровський Д.О.,

відповідача: представник Пантюхова Л.Р.,

третьої особи: представник Національного банку України Гончар В.М.,

третьої особи: представник Ради національної безпеки та оборони України не з`явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про долучення доказів у справі № 990/176/23 за позовом громадянина Французької Республіки ОСОБА_1 (ОСОБА_1) до Президента України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Рада національної безпеки та оборони України, Національний банк України про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України від 19.02.2023 №82/2023 в частині, -

УСТАНОВИВ:

16 серпня 2023 року громадянин Французької Республіки ОСОБА_1 (ОСОБА_1), звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України (далі -відповідач) про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України від 19.02.2023 №82/2023, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.02.2023 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», в частині застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо громадянина Французької Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (пункт 273 Додатку 1 до Рішення).

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що Указ Президента України в частині, що оспорюється, на його думку, не ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності, прийнятий за відсутності підстав, визначених статтею 3 Закону України «Про санкції» від 14.08.2014 № 1644-VII (далі - Закон № 1644-VII) і без урахування практики Європейського суду з прав людини щодо критеріїв обмеження прав згідно із конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Верховного Суду від 21.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Цією ж ухвалою вирішено здійснювати розгляд справи колегією суддів у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Верховного Суду від 25.09.2023 залучено до участі у цій справі Раду національної безпеки та оборони України та Національний банк України як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Також цією ухвалою прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову шляхом доповнення підстав.

У судовому засіданні 15.04.2024 представником позивача заявлено клопотання про поновлення строку для подання доказів та долучення їх до матеріалів справи.

В обґрунтування вказаного клопотання вказує, що позиція позивача у цій справі полягає у тому, що станом на дату застосування санкцій він вже З роки не перебував на посаді члена Ради директорів чи будь-якій іншій посаді у ТОВ «Сетелем Банк». Зазначає, що 13.10.2020 позивач був звільнений з вищевказаної посади. Докази, що підтверджують звільнення позивача, надані разом з позовною заявою,

Однак, 15.04.2024 у позивача з`явився ще один доказ, який додатково підтверджує факт його звільнення з посади члена Ради директорів ТОВ «Сетелем Банк», а саме витяг з Рамкової угоди, укладеної 13 жовтня 2020 року між АТ «Сбербанк Росії» та BNP PARIBAS S.A., BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE S.A., COFICA BAIL S.A. тa LEVAL 20 S.A.S.

Вказує, що відповідно до п. 1.2.2. Рамкової угоди, сторона BNPP BF повинна гарантувати, що члени ради директорів Компанії, призначені Стороною SPV, забезпечать підписання заяв про відставку; така відставка набуває чинності з дати передачі частки участі.

Наголошує, що станом на дату подання позову у позивача була відсутня можливість подати вищевказаний доказ. Додатково зазначає, що отримання документів від BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE S.A раніше було не можливим. Лише в результаті тривалих перемовин позивача з колишнім роботодавцем, 15.04.2024 вдалось отримати витяг із зазначеної Рамкової угоди.

У зв`язку з викладеним, заявник просить поновити строк для подання вказаного доказу та долучити його до матеріалів справи.

Відповідач та представник третьої особи - Національного банку України просили відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Проаналізувавши доводи клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення з огляду на таке.

До основних засад (принципів) адміністративного судочинства, згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) віднесено, зокрема: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами частин першої, другої статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини третьої статті 44 КАС України учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини п`ятої статті 44 КАС України).

Згідно з частинами першою, четвертою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За правилами частин першої статті 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви (частина друга статті 79 КАС України).

Частиною четвертою статті 79 КАС України визначено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до частини п`ятої статті 79 КАС України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

За позицією представника позивача, наданий документ містить інформацію щодо предмета доказування. Без дослідження цих матеріалів неможливо повно, об`єктивно і всебічно з`ясувати обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За приписами частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, законодавством регламентовано право суду поновити пропущений процесуальний строк.

Ураховуючи поважність причин, через які позивач не зміг реалізувати своє право на подання доказів для підтвердження правомірності своєї позиції, колегія суддів уважає за можливе задовольнити клопотання представника позивача адвоката Кузнець Ю.А. та продовжити строк для подання доказів у цій справі та приєднати їх до матеріалів справи.

Керуючись статтями 44, 77, 79, 121, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ :

Клопотання представника позивача адвоката Кузнець Ю.А. задовольнити.

Поновити громадянину Французької Республіки ОСОБА_1 строк для подання доказів.

Долучити до матеріалів справи копію витягу з Рамкової угоди, укладеної 13 жовтня 2020 року між АТ «Сбербанк Росії» та BNP PARIBAS S.A., BNP PARIBAS PERSONAL FINANCE S.A., COFICA BAIL S.A. тa LEVAL 20 S.A.S. з нотаріально засвідченим перекладом.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду по суті спору.

Головуючий суддя Шарапа В. М.

Судді Єзеров А. А.

Стародуб О. П.

Стеценко С. Г.

Стрелець Т. Г.