Справа № 400/7799/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2024 рокуСправа №400/7799/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії
27 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 № 32 від 27 січня 2023 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 № 47 від 07 лютого 2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 на посаді старшого навідника 1 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, в тому числі додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року починаючи з 27 січня 2023 року по день поновлення на посаді та поновити продовольче, речове та інші види забезпечення.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року позовну заяву направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали справи №400/7799/23 передані судді Ніколайчук С.В. 04 серпня 2023 року.
Ухвалою від 11 серпня 2023 року суд відкрив в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 11 жовтня 2023 року суд вирішив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, підготовче засідання призначив на 07 листопада 2023 року.
У підготовче засідання 07 листопада 2023 року представник відповідача не з`явився, заяв та клопотань не подав, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, протокольною ухвалою суду від 07.11.2023 підготовче засідання відкладено на 16 листопада 2023 року.
10 листопада 2023 року представник позивача подав заяву про виклик свідків.
13 листопада 2023 року представником позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 № 32 від 27 січня 2023 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 № 47 від 07 лютого 2023 року;
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 4194 від 01 березня 2023 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 №420 від 11 червня 2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 на посаді старшого навідника 1 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, в тому числі додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., починаючи з 27 січня 2023 року по день поновлення на посаді та поновити продовольче, речове та інші види забезпечення.
Ухвалою від 16 листопада 2023 року суд прийняв до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог. Наступне підготовче судове засідання суд призначив на 05 грудня 2023 року.
Ухвалою від 05 грудня 2023 року суд клопотання представника позивача про виклик свідків задовольнив, викликано у якості свідків для допиту їх у судовому засіданні, шляхом надіслання їм повісток про виклик у суд.
Ухвалою від 19 грудня 2023 року суд повторно викликав у якості свідків для допиту їх у судовому засіданні, шляхом надіслання їм повісток
04 грудня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до яких він зазначає, що поновлення позивача на військовій службі може бути можливим тільки після винесення судом виправдовувального вироку суду або в разі закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України. Просить провадження у справі зупинити до вирішення кримінального провадження.
Ухвалою від 23 січня 2024 року суд у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі № 400/7799/23 відмовив.
Також ухвалою від 23 січня 2024 року суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі №400/7799/23 та розпочав розгляд справи по суті у судовому засіданні 30 січня 2024 року.
У судовому засіданні оголошено перерву до 08 лютого 2024 року та витребувано від Військової частини НОМЕР_2 додаткові докази по справі, розгляд справи відкладено до 27 лютого 2024 року.
Ухвалою від 27 лютого 2024 року суд повторно витребував від відповідача додаткові докази у справі, розгляд справи відкладено на 12 березня 2023 року.
Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивача.
Протокольною ухвалою суду від 12 березня 2024 року розгляд справи суд відклав на 21 березня 2024 року.
Представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 18 травня 2015 року.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про проведення воєнного стану та оголошення загальної мобілізації» та мобілізаційної Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24 лютого 2022 року №33/321/501/13т, солдат запасу ОСОБА_1 був призваний на військову службу та відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28 лютого 2022 №44 зарахований до списків особового складу військової частини та з 28 лютого 2022 приступив до виконання службових обов`язків на посаді солдата резерву 2 запасної роти військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27 січня 2023 року №32 вважати такими, що вибули з району виконання завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії: солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 старшого навідника 1 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону, вважати таким, що 27 січня 2023 року самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Виключено з котлового забезпечення військової частини та виключено з грошового та речового забезпечення військової частини з 27 січня 2023 року. Підставі: доповідь про самовільне залишення частини від 27 січня 2023 року №796. .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині0 від 07 лютого 2023 року №47 відповідно до підпункту 14 пункту116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб) до повернення військовослужбовця у військову частину або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду. Яким призначено покарання у виді позбавлення волі) солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , старшого навідника 1 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону, увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , утримуючи у списках особового складу військової частини , з 07 лютого 2023 року, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини. Підстава: наказ командира93 окремої механізованої бригади від 07 лютого 2023 року №38-рс, рапорти командирів підрозділів.
Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо призупинення йому військової служби з посиланням на вимоги Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Розглядаючи спір по суті реалізації частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо підстав для призупинення військової служби військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє станом на час розгляду справи.
Порядок проходження військової служби військовослужбовцями врегульовано зокрема Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Пунктом 116 Положення встановлено перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних командирів.
З огляду на підпункт 14 пункту 116 Положення зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі, зокрема, якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.
Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.
Частиною четвертою статті 24 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Частиною другою статті 24 цього Закону врегульовано питання призупинення військової служби.
Згідно із абзацом першим частини другої статті 24 Закону №2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Абзацом другим частини другої статті 24 Закону № 2232-XII (у редакції, чинній станом на 11 червня 2023 року, дату винесення оскаржуваного наказу №420 про призупинення військової служби) передбачено, що початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань (абзаци третій п`ятий частини другої статті 24 Закону №2232-XII).
Аналогічні норми містяться в пунктах 144-1 і 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно із пунктом 144-3 Положення звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.
У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.
Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:
видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;
організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;
надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.
Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Згідно із пунктом 144-4 Положення у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.
Таким чином, вказаним Положенням чітко передбачено алгоритм дій командира по призупиненню військової служби.
Суд враховує, що стаття 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), визначає порядок проведення службового розслідування, яке, з огляду на приписи частини першої статті 84 цього Статуту, може передувати прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі - Порядок).
Частиною четвертою статті 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Аналіз положень частини другої статті 24 Закону №2232-XII у системному зв`язку з положеннями частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту дозволяє зробити висновок, що для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до ЄРДР. У свою чергу внесення відповідних відомостей до ЄРДР здійснюється на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, яким під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення.
Визначення в абзаці другому частини другої статті 24 Закону №2232-XII командира військової частини суб`єктом звернення до органу досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення, на підставі якої вносяться відповідні відомості до ЄРДР, обумовлено, перш за все, тим, що кримінальні правопорушення, передбачені абзацом першим частини другої цієї статті, нерозривно пов`язані з порушенням військовослужбовцем військової дисципліни.
Як слідує з матеріалів справи, 27 січня 2023 року від командира 1 механізованого батальйону капітана ОСОБА_3 найшла доповідь про факт самовільного залишення розташування підрозділу військовослужбовцем військової служби по мобілізації Військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27 січня 2023 року № 32 вирішено вважати такими, що вибули з району виконання завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії: солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 старшого навідника 1 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону, вважати таким, що 27 січня 2023 року самовільно залишив розташування підрозділу під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Виключено з котлового забезпечення військової частини та виключено з грошового та речового забезпечення військової частини з 27 січня 2023 року. Підставі: доповідь про самовільне залишення частини від 27 січня 2023 року №796.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07 лютого 2023 року №47 відповідно до підпункту 14 пункту116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб) до повернення військовослужбовця у військову частину або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі) солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , старшого навідника 1 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону, увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , утримуючи у списках особового складу військової частини , з 07 лютого 2023 року, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини. Підстава: наказ командира93 окремої механізованої бригади від 07 лютого 2023 року №38-рс, рапорти командирів підрозділів.
Відповідно до доповіді вх. 796 від 27 січня 2023 року за фактом самовільного залишення Військової частини 27.01.2023 солдатом ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 06 лютого 2023 року №1734 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення Військової частини 27.01.2023 солдатом ОСОБА_1 .
На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 06.02.2023 №1734 комісією з військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню місця несення служби солдатом ОСОБА_1 , а також встановлення ступеня вини солдата ОСОБА_1 , за результатом чого складено Акт службового розслідування від 01 березня 2023 року.
Відповідно до описової частини вказаного Акту, в ході службового розслідування встановлено,
«що 27 січня 2023 року об 11-00 год під час перевірки особового складу в районі виконання бойових завдань 1 механізованого батальйону в населеному пункті Бахмут Донецької області було виявлено відсутність старшого навідника 1 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 . На телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідає, місцезнаходження його невідоме, прийняті заходи по розшуку ніяких результатів не дали. Майно та зброя в наявності.»
Згідно із розділом 3 вказаного акта службового розслідування: службовим розслідуванням підтверджено факти:
3.1 В ході службового розслідування було встановлено, що солдат ОСОБА_1 відсутній на службі з 27.01.2023 по теперішній час, без поважних причин, дозволу та попередження. На телефонні дзвінки не відповідає, місцезнахоження не відоме. По даному факту була подана довідка-доповідь про самовільне залишення частини військовослужбовцем від 27.01.2023.
3.2. Таким чином, солдат ОСОБА_4 , з 27.01.2023 по теперішній час, незаконно в умовах воєнного стану перебуває за межами Військової частини НОМЕР_2 тривалістю понад 10 (десять) діб.
3.3 В діях старшого навідника 1 гранатометного відділення гранатометного взводу 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 вбачається ознаки злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2023 №4894 «Про результати службового розслідування» наказано:
1. Вирішення питання щодо притягнення або не притягнення до дисциплінарної відповідальності солдата ОСОБА_1 , за порушення вимог статтей 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1, 2. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкласти до повернення на військову службу військової частини НОМЕР_2 .
2. Помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяких іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, старшому навіднику 1 гранатометного відділення гранатометного взвоу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 солдату ОСОБА_1 призупинити виплату грошового забезпечення з 27.01.2023, а також не виплачувати йому премію за відповідні місяці самовільного залишення частин у повному обсязі та не виплачувати додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за відповідні місяці самовільного залишення частини у повному обсязі.
3. Заступнику командира з морально-психологічного забезпечення начальнику відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 направити копію матеріалів службового розслідування до органів досудового розслідування для прийняття правового рішення, щодо порушення кримінального провадження, за фактами, виявлені в ході проведення службового розслідування протягом 10 діб з дати підписання наказу командира частини про затвердження його результатів.
Отже, внаслідок отримання зазначеного витягу з ЄРДР, відповідно до вимог ч.2 ст.24 Закону №2232 та пунктів 144-1 144-3 Положення №1153, у відповідача виник обов`язок щодо видання наказу по особовому складу про призупинення військової служби позивача і не враховувати його до чисельності особового складу.
Враховуючи зазначене, оскаржувані накази, на думку суду, були видані відповідачем на виконання та у відповідності до норм Закону №2232 та Положення №1153, а відтак підстави для їх скасування відсутні.
При цьому, позивач як на підставу протиправності вказаних вище наказів зазначає, що 25.01.2023 перебуваючи в зоні бойових дій у м. Бахмут Донецької області до його місця проживання приїхав командир взводу старший лейтенант ОСОБА_5 та запитав про можливість вирушення на бойові позиції, на що позивач повідомив про неможливість виконання бойових завдань у зв`язку з погіршенням здоров`я та поросив про медичну допомогу. Командир відмовив у направленні на лікування. 26.01.2023 при повторному прибутті командира та словесної перепалки, позивач на вимогу командира здав зброю та залишив місце несення служби.
На поважність таких дій позивач зазначає про погіршення свого здоров`я та погане самопочуття. На підтвердження надає консультативний висновок невролога ОСОБА_6 клініки Garvis від 17 лютого 2023 року, відповідно до якого встановлено відповідний діагноз та надано рекомендації щодо лікування. Також надано консультативний висновок спеціаліста від 17.02.2023 цієї ж клініки, щодо необхідності консультації невролога. Будь-яких інших доказів перебування на лікуванні або тяжкого стану, що унеможливлював виконання військової служби позивачем не надано.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.
Статтею 260 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).
Про прибуття військовослужбовців, яких направлено до військового закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування, начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний у той самий день повідомити командира військової частини, з якої вони прибули, а про військовослужбовців, які прибули з інфекційними захворюваннями, - також найближчий санітарно-епідеміологічний заклад охорони здоров`я (стаття 261 Статуту).
Начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти (стаття 262 Статуту).
Як слідує з самого позову, позивач зазначає, що про стан свого здоров`я він повідомив лише командира взводу в момент оголошення вказівки про необхідність вирушення на бойові позиції. При цьому позивач не звертався з цим питанням до безпосереднього свого начальника, а саме командира гранатометного відділення. Також відсутні будь-які звернення до лікаря військової частини зі скаргами на своє здоров`я.
Суд бере до уваги, що відповідачем надано Довідку військово-лікарської комісії від 24 лютого 2022 року, відповідно до якої позивач визнаний придатним до військової служби. Також відповідно до медичної характеристики, наданої начальником медичної служби Військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби за медичною допомогою не звертався; описати загальний стан по об`єктивним причинам не має можливості у зв`язку із знаходженням військовослужбовця в списках самовільно залишивших частину.
Під час судового засідання позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження неможливості станом на 27 січня 2023 року звернутися до медичної служби Військової частини НОМЕР_2 про надання медичної допомоги.
Суд не бере до уваги рапорти та запити, що адресовані до військової частини НОМЕР_2 , оскільки у матеріалах справи відсутні належні докази отримання рапортів військовою частиною. Позивачем у позові зазначає про наявність електронної адреси у відповідача, листування через яку також здійснюється в цьому випадку судом, яку не використано позивачем з метою досудового врегулювання спору та повідомлення військової частини НОМЕР_2 щодо причин своєї відсутності.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук