Справа № 285/1422/24
Суддя: Літвин О. О.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/1422/24

провадження у справі № 2-а/0285/51/24

11 квітня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………….....Літвин О. О.,

секретаря…………………….....Клечковської М. М.,

з участю:

позивача.......................................Демчука М. М.,

представника позивача...............Федорова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області

про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати винесену поліцейським Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капралом поліції Левицькою Л. М. постанову серії ЕНА №1591463 від 05.03.20243 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КупАП та закрити справу.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що поліцейською було притягнуто його до відповідальності за проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора, однак вважає, що жодних правил дорожнього руху не порушував, оскільки виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору. Разом з тим, попереду знаходилось декілька автомобілів та в зустрічному напрямку також рухались транспортні засоби, яких змушений був пропустити, і вже безпосередньо в момент проїзду перехрестя загорівся жовтий сигнал, а за ним червоний. За таких обставин, як водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, та у відповідності до вимог п.16.8 ПДР, виїхав у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Вважає дії поліцейської щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, протиправними, а постанову такою, що не відображає дійсних обставин справи, винесену з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, незаконною, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов, пояснив, що розпочав рух на перехресті на зелений сигнал світлофору, а після зупинки у зв`язку з утворенням затору попередніх автомобілів, рух продовжив, однак через сонячне світло не бачив, який в подальшому горів сигнал на світлофорі.

Його представником вказувалось на порушення процедури розгляду справи, зокрема, позивач хотів скористатись правом на правову допомогу, однак відповідачем не було вжито жодних дій щодо надання можливості йому реалізувати своє право на отримання такої допомоги. Також невідомо, чи роз`яснювались ОСОБА_1 його права, постанова винесена одним поліцейським, а по суті розглядав справу інший.

Від Головного Управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог, наполягав на правомірності оскарженої постанови.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Предметом спору в даній справі є правомірність рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за КУпАП, обов`язковою умовою якої є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів п.1 ст.247 КУпАП України).

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

За ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху (далі за текстом ПДР) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 05.03.2024 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Підставою прийняття вказаної постанови слугувало те, що ОСОБА_2 05.03.2024 о 13:58 год в м Звягель по вул Житомирська, рухався на транспортному засобі Renault Megan Scenic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя вулиць Київська-Житомирська на заборонений сигнал світлофора «червоний», чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху.

За порушення правил проїзду перехресть встановлено відповідальність, передбачену ч.2 ст.122 КУпАП, та передбачено безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 8.7.3.е ПДР встановлює, що червоний сигнал світлофора забороняє рух.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України). Разом з тим, зазначене не може розумітись таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст.71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано запис з камери зовнішнього відеоспостереження комплексної системи відеоспостереження та відеоаналітики Звягельської міської територіальної громади Житомирської області, яка встановлена та Т-подібному перехресті вул Київська-Житомирська, а саме з оглядових камер Київська-Житомирська 1 та Київська-Житомирська 2.

На відео видно, що автомобіль Renault сірого кольору наближаючись до перехрестя та маючи намір здійснити рух ліворуч, проїхав пішохідний перехід на зелений сигнал світлофора, однак відразу зупинився (файл перший 00:53 сек), оскільки попереду нього знаходилось п`ять автомобілів, які також повертали ліворуч, та два автомобілі рухались в зустрічному напрямку. Продовжив свій рух автомобіль Renault через 30 секунд після зупинки, коли вже горів червоний сигнал світлофора (файл перший 1:23 сек, файл другий 1:33 сек).

Принагідно зазначити, що перехре?стя це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Досліджуючи вказане відео, суд погоджується з тим, що позивач справді проїхав пішохідний перехід на зелений сигнал світлофору, однак, відразу зупинившись і стоячи у заторі, він не міг не бачити, що загорівся миготливий зелений, після нього жовтий, а далі червоний сигнали світлофора. Натомість, ОСОБА_1 розпочав свій маневр (поворот ліворуч) після того, як загорівся заборонений сигнал світлофора, по суті ще не виїхавши безпосередньо на саме перехрестя. Тобто, в даному випадку ним, окрім іншого, були порушені вимоги п.16.4 ПДР, згідно з яким забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів. З метою збільшення пропускної здатності перехресть, а також зниження ймовірності утворення заторів в усіх напрямках руху пунктом 16.4 ПДР забороняється виїжджати на перехрестя, якщо такий виїзд змусить водія зупинитись на перехресті. Правомірною поведінкою позивача в цій ситуації було б не розпочинати рух після перетину пішохідного переходу, оскільки він добре розумів, що здійснює рух на складному перехресті з відносно великою інтенсивністю руху. Така його «вимушена» зупинка жодним чином не створила б перешкод для руху ні іншим транспортним засобам, ні пішоходам і, тим паче, не була б підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Його твердження про сонячне засвітлення, через яке він не бачив сигнал світлофору, суд вважає надуманим.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, поліцією надано диск з відеозаписом з реєстратора поліцейського автомобіля, аналізуючи який, на думку суду, безсумнівно є всі підстави вважати, що твердження ОСОБА_1 про те, що своїми діями він не порушував правила дорожнього руху, суперечать дійсним обставинам справи. На відео видно, що автомобіль Renault проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофору. Вказаний відеозапис дозволяє повно та об`єктивно встановити фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , та він є належним доказом, здійсненим на підставі ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію».

Оскаржувана постанова та відео, надані обома сторонами, містять інформацію про те, що автомобіль позивача здійснював рух на регульованому перехресті доріг на заборонений сигнал світлофора. Відтак, посилання захисника на те, що дії ОСОБА_1 не містять складу адміністративного правопорушення та відповідають вимогам п.16.8 ПДР, згідно яких водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, не заслуговують на увагу і не спростовують факту вчинення ним інкримінованого йому правопорушення.

Посилання представника позивача на ненадання інспектором можливості ОСОБА_1 реалізувати клопотання про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, як на додаткову підставу для скасування постанови, не заслуговують на увагу. Так, з дослідженого відео з нагрудної камери поліцейського видно, що перед початком розгляду справи позивач справді сказав, що йому потрібна правова допомога, яку йому зобов`язані надати, однак в подальшому він не заперечив щодо продовження розгляду справи, декілька разів продивився відео з реєстратора поліцейського автомобіля, де було зафіксовано порушення, надавав пояснення з цього приводу та висловлював свої доводи, дещо навіть у зухвалій формі, підвищуючи голос до поліцейського та погрожуючи поскаржитись начальнику поліції, який між тим є його сусідом, акцентував увагу на тому, що є військовим та учасником бойових дій і поспішав по службі. Тобто, як такого справжнього, а не уявного бажання реалізувати своє право на отримання правової допомоги, він не виявив.

Оскаржувана постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття рішення, і порушень цих принципів встановлено не було. Так, вона містить відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Наведені у спірному рішенні суб`єкта владних повноважень відомості є цілком достатніми та вказують про обґрунтованість акта індивідуальної дії.

Встановлено, що відповідачем були використані і вичерпані усі необхідні засоби доказування для фіксування події правопорушення.

Переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду ставити під сумнів обставини, викладені в постанові, наведено не було, а тому порушень вимог закону поліцейським під час її складання не вбачається.

В підсилення своєї правової позиці, суд звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відтак, суд вважає, що дії поліцейського відповідають вимогам закону і підстав для скасування постанови не вбачає, а отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення; у разі розгляду справи в порядку письмового провадження або якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту судового рішення 16.04.2024.

Головуюча суддя О. О. Літвин