Справа № 161/6918/24
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6918/24
Провадження № 2-а/161/112/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

з участю:

представника позивача Воробея П.О.

представників відповідача Гудкової М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення

В С Т А Н О В И В:

09.04.2024 року позивач громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 08.04.2024 року УДМС України у Волинській області було прийнято щодо нього рішення про примусове видворення за межі України та з цією метою поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Вказане рішення вмотивоване невиконання ним рішення про примусове повернення від 15.09.2022 року, а також тим, що протягом усього часу він не звертався із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. При цьому, відповідач послався на відсутність підстав, які унеможливлюють його видворення за межі України. Такі обставини ним не заперечуються. Однак, рішення про примусове повернення від 15.09.2022 року він виконати фізично не може, оскільки перетин кордону з України до Республіки Білорусь через розірвання дипломатичних зв`язків цих країн є неможливим, а його виїзд через Республіку Польща унеможливлений через відсутність візового документу. Поряд з цим, у 2020 році він брав участь в протестах проти обрання президентом Республіки Білорусь ОСОБА_2 , який фактично встановив тоталітарний режим в його країні, що загрожує йому переслідуваннями за політичні погляди та ув`язненням. На даний час він перебуває у шлюбі з громадянкою України з якою у них народилася спільна донька. Також, він неодноразово звертався в усній формі до органів ДМС України для порушення питання щодо оформлення посвідки на тимчасове перебування на території України, або ж визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проте як йому повідомили, прийом документів від громадян Білорусі та рф не здійснюється. Відтак, його видворення до Республіки Білорусь загрожує його свободі та призведе до політичних переслідувань та репресій з боку правоохоронних органів. Наявність цих обставин не була з`ясована відповідачем при постановленні оскаржуваного рішення. Враховуючи наведене, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення УДМС України у Волинській області від 08.04.2024 року про примусове видворення громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 за межі території України.

15.04.2024 року від відповідача УДМС у Волинській області до суду надійшов відзив на позовну заяву. На обґрунтування своїх заперечень щодо позову відповідач зазначив, що позивач 03.10.2021 року в`їхав на територію України на законних підставах та відповідно до вищезазначених положень законодавства мав право на перебування на території України. Однак, термін, на який позивач в`їхав на територію України закінчився та з письмовою заявою і необхідними документами для продовження строку перебування на території України останній не звертався. 15.09.2022 року внаслідок порушення громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_1 законодавства України, посадовими особами Луцького відділу № 1 УДМС у Волинській області прийнято рішення про примусове повернення останнього до країни походження або третьої країни. Вказане рішення органу ДМС України було оскаржене позивачем, проте таке було залишене чинним судовими рішенням в адміністративній справі № 161/13897/22. Позивач свого обов`язку щодо виїзду за межі України не виконав та 08.04.2024 року повторно був затриманий як особа, яка незаконно перебуває на території держави. Того ж дня, УДМС у Волинській області було прийнято оскаржуване рішення. Поряд з цим, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.04.2024 року в адміністративній справі № 158/1068/24 було вирішено затримати громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення, терміном на 3 місяці. Вказує, що наявність в позивача сім`ї не звільняє його від виконання міграційного законодавства України. У свою чергу, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про існування для позивача загрози його свободі, політичних переслідувань та репресій, а також ув`язнення з боку правоохоронних органів Республіки Білорусь. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав, які викладені у відзиві на адміністративний позов, суду пояснила, що оскаржуване рішення було прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням заступника начальника Луцького відділу № 1 УДМС України у Волинській області від 15.09.2022 року було вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 (SEMIANIAK SIARHEI) та зобов`язано його покинути територію України у термін до 10.10.2022 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем було подано до суду адміністративний позов про визнання його незаконним та скасування.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2022 року в адміністративній справі № 161/13897/22, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2023 року, у задоволенні позову громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Луцького відділу № 1 УДМС України у Волинській області від 15.09.2022 року було відмовлено.

08.04.2024 року працівниками УСР у Волинській області ДСР НП України було виявлено у м. Луцьку та в подальшому доставлено до УДМС України у Волинській обл. громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 з метою перевірки законності його перебування та проживання на території України.

08.04.2024 року начальником відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України у Волинській обл. було прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 .

Зі змісту оскаржуваного позивачем рішення слідує, що останній тривалий час перебуває на території України незаконно, рішення про примусове повернення не виконує, процедура добровільного повернення до Республіки Білорусь стосовно нього застосована не може бути. На дату прийняття рішення, позивач в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не перебуває, із заявою про встановлення йому такого статусу з дотриманням встановленої законодавством процедури не звертався.

З метою виконання оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 також було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Із наведеного слідує, що після закінчення строку перебування, позивач з території України не виїхав, не продовжив строк свого перебування, рішення про повернення до країни походження не виконав, а також протягом тривалого періоду часу та станом на 08.04.2024 року продовжує ухилятися від його виконання.

У своєму позові громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_1 посилається на наявність обставин, передбачених ст. 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», проте жодних доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав.

Долучені до адміністративного позову витяги із публікацій ЗМІ не є юридично значущими документами, на підставі якого можливо встановити наявність або відсутність тих чи інших обставин та фактів, які мають значення для правильного вирішення саме даного спору, а тому суд оцінює їх критично.

Тобто, станом на дату винесення оскаржуваного рішення органу ДМС України, жодних обставин, які б унеможливлювали примусове видворення громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни не існувало, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Під час перебування на території України та станом на 08.04.2024 року позивач до підрозділів ДМС України у Волинській області та інших областей України щодо продовження термініу чи з інших питань перебування на території України не звертався, в процедурі отримання захисту в Україні останній не перебуває.

Крім цього, варто наголосити, що факт проживання позивача протягом тривалого періоду часу на території України, наявність у нього дружини зі спільною дитиною, не дає підстав для недотримання норм чинного законодавства України в сфері міграції.

Зокрема, Верховний суд у своїх правових висновках, викладених у постановах від 18.03.2021 року у справі № 522/14416/18, від 23.01.2020 року у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 року у справі № 340/2910/18 та від 12.08.2020 року у справі № 755/14023/17, зазначив, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняють таку особу від необхідності дотримання міграційного законодавства.

Отже, станом на дату винесення оскаржуваного рішення (08.04.2024 року) жодних правових підстав для перебування позивача в Україні не існувало, останній на вказану дату знаходився на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Зі змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Подібний висновок про застосування норм права викладено у Постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року у справі № 754/2198/17.

Оскільки позивачем порушено законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, останній проживав на території України після закінчення встановленого терміну його перебування, рішення про примусове повернення до країни походження чи третьої країни не виконане, що ним не заперечується, а також враховуючи відсутність обмежень і заборон на примусове видворення позивача, передбачених положеннями ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд приходить до висновку, що 08.04.2024 року УДМС України у Волинській області правомірно було прийнято рішення про його примусове видворення з України.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 до УДМС України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 77, 79, 241-246, 288, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 17 квітня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська