Справа № 480/2501/24
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2024 року Справа № 480/2501/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2501/24
за позовом ОСОБА_1
до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить:
1. Визнати протиправними та скасувати постанову ВП № 50246589 від 04.12.2018 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , винесену державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області по виконавчому листу №751/8617/15-ц, виданого 12 листопада 2015 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.01.2024 року Чернігівським апеляційним судом скасована ухвала Новозаводсьского районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2023 року та прийнято нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено.
Визнано виконавчий лист №751/8617/15-ц, виданий 12 листопада 2015 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТАльфа-Банк заборгованості за кредитним договором №SME0004641 від 15.10.2007 року у сумі: за кредитом - 504 260,69 грн, по відсотках 9 251,44 грн, по пені 29 380,16 грн, стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Альфа-Банк пені за договором поруки №SME0004641/2 від 15.10.2007 року в розмірі 2 714,41 грн, стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ Альфа-Банк пені за договором поруки №SME0004641/3 від 15.10.2007 року в розмірі 2 714,41 грн, стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судових витрат, а саме витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн; стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк судових витрат в сумі 81,20 грн, таким, що не підлягає виконанню щодо боржника ОСОБА_1 .
Стягнуто з Акціонерного товариства Сенс Банк на користь ОСОБА_1 536,8 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

На день прийняття рішення Чернігівським апеляційним судом на 14.01.2024 року було відкрите виконавче провадження по стягненню заборгованості за виконавчим листом №751/8617/15-ц, виданий 12 листопада 2015 року приватним виконавцем Мукорез О.В. на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.01.2021 року ВП № 66855144, а також винагорода приватного виконавця та витрати пов`язані з примусовим виконанням.

В ході здійснення виконавчого провадження № 66855144 з боржника ОСОБА_1 було стягнуто 11389,64 грн.

Вказані кошти було розподілено наступним чином:

10189,94 грн. перераховано стягувачу АТ Альфа-Банк п/д8657 від 08.10.2021 року.

1019,00 грн. утримано основної винагороди приватного виконавця.

180,70 грн. утримано витрат виконавчого провадження.

Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 існувало відкрите виконавче провадження № 57838362 та № 57838448, де стягувачем виступає Ковпаківський ВДВС у м. Суми СХ МРУМЮ.

Так як позивач постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував та не знайомий з матеріалами виконавчих проваджень 18.03.2024 року на адресу відповідача був направлений адвокатський запит.

26.03.2024 року на електронну пошту представника позивача надійшли копії постанов про відкриття виконавчого провадження № 57838362 та № 57838448, та постанови про стягнення виконавчого збору та витрат по примусовому виконанню рішення суду.

26.03.2024 року на адресу виконавчої служби було направлено адвокатський запит з проханням закрити виконавче провадження. Однак відповіді станом на 01.04.2024 року не було отримано.

Позивач вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 54297,35 грн. є незаконною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Частиною 7 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404) встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Однак відповідач виконавчі дії по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору не припинив та проводить примусове виконання, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для поновлення строку.

Ухвалою суду від 04.04.2024 заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із даним позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зобов`язано відповідача надати суду у строк до 11.04.2024 року усі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, в тому числі: належним чином завірені копії матеріалів, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови, а також докази вручення спірної постанови боржнику.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що обґрунтування позову за своїм змістом не містить необхідних доказів та фактів, яка б в повній мірі доводили протиправність дій органу державної виконавчої служби з посиланням на висновки та рішення судів у подібних спірних правововідносинах.

Також зазначив, що згідно електронних даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, запис Архів на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП 50246589 з примусового виконання виконавчого листа № 751/8617/15ц, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором в розмірі 504260,69грн. за відсотками 9251,44грн., пеня 29380,16грн. та судові витрати в розмірі 81,20грн., а всього 542973,49грн.

04.12.2018 керуючись ст. 3, 27, 40 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 54297,35грн.

04.12.2018 керуючись ст. 42 Закону № 1404 державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 150,00грн.

04.12.2018 керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404 на підставі заяви стягувача державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

04.12.2018 керуючись ст. ст. 3, 4, 25, 26, 27 Закону № 1404 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП 57838362 з примусового виконання постанови державного виконавця № 50246589 від 04.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 54297,35 грн.

04.12.2018 керуючись ст. 42 Закону № 1404 та п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, копію якої направлено боржнику для відома.

Як на підставу про неправомірність та скасування постанови ВП 50246589 від 04.12.2018 про стягнення виконавчого збору, позивач зазначає, що виконання рішення суду здійснювалося приватним виконавцем, при цьому не наводить жодних вмотивованих підстав протиправності дій саме державного органу, оскільки за правовими підстави завершення виконавчого провадження законодавець передбачив положення, що стосується виведення в окремі виконавчі провадження нестягнуті суми виконавчого збору та суми витрат враховуючи підставу завершення виконавчого провадження.

Підстави завершення виконавчого провадження є вичерпними, чітко закріплені законодавством в ст. ст. 37, 39 Закону України Про виконавче провадження.

Частиною 3 статті 40 Закону № 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно зазначеного 04.12.2018 виконавцем за правовими наслідками було відкрито нові виконавчі провадження на стягнення виконавчого збору та витрат.

На момент прийняття рішення про відкриття нового провадження щодо спірної постанови про стягнення виконавчого збору від 04.12.2018, дана постанова чинна, є самостійним виконавчим документом у разі виведення в окреме виконавче провадження. Даний процесуальний документ не скасований, відповідно застосування положення п. 5 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження не має місця.

Також абзацом 2 ч. 1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Вищевказані обставини унеможливлюють застосування до завершеного виконавчого провадження від 04.12.2018, № 50246589 нових підстав його закінчення щодо підстав визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Також пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Виходячи з вищевикладеного, постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом і підлягає виконанню в загальному порядку.

Враховуючи вищезазначеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.41-44).

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що у Ковпаківському відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №50246589 з примусового виконання виконавчого листа № 751/8617/15ц, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором в розмірі 504260,69грн. за відсотками 9251,44грн., пеня 29380,16грн. та судові витрати в розмірі 81,20грн., а всього 542973,49грн.

04.12.2018 державним виконавцем винесено постанову ВП №50246589 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 54297,35грн. (а.с.17).

04.12.2018 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого листа № 751/8617/15ц від 12.11.2015, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором в розмірі 504260,69грн. за відсотками 9251,44грн., пеня 29380,16грн. та судові витрати в розмірі 81,20грн., а всього 542973,49грн. стягувачу.

04.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57838362 з примусового виконання постанови державного виконавця № 50246589 від 04.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 54297,35 грн. (а.с.16 звор.бік)

12.01.2024 року постановою Чернігівського апеляційного суду по справі №751/8617/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано ухвалу Новозаводсьского районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2023 року та прийнято нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий лист №751/8617/15-ц, виданий 12 листопада 2015 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТАльфа-Банк заборгованості за кредитним договором №SME0004641 від 15.10.2007 року у сумі: за кредитом - 504 260,69 грн, по відсотках 9 251,44 грн, по пені 29 380,16 грн, стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Альфа-Банк пені за договором поруки №SME0004641/2 від 15.10.2007 року в розмірі 2 714,41 грн, стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ Альфа-Банк пені за договором поруки №SME0004641/3 від 15.10.2007 року в розмірі 2 714,41 грн, стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судових витрат, а саме витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн; стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк судових витрат в сумі 81,20 грн, таким, що не підлягає виконанню щодо боржника ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства Сенс Банк на користь ОСОБА_1 536,8 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції (а.с.11-12).

26.03.2024 представник позивача звернувся до Ковпаківського ВДВС у м.Сумах СХ МРУМЮ із заявою про скасування постанови ВП №50246589 від 04.12.2018 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 та закрити виконавче провадження по стягненню виконавчого збору (а.с.7).

Відповідь на зазначену скаргу представником позивача не отримано.

Вважаючи постанову ВП № 50246589 від 04.12.2018 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , винесену державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області по виконавчому листу №751/8617/15-ц, виданого 12 листопада 2015 року такою, що порушує права позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Так, спірні правовідносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковими до виконання.

Згідно частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, регламентується Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ), відповідно до ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності (ст. 2 Закону № 1404-VІІІ).

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1, ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч.ч.5,6 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Тобто, частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII прямо передбачено зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У свою чергу, згідно з ч.1, 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Системний аналіз вказаних норм в аспекті спірних правовідносин свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню, з одночасним прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору.

Відтак, суд зазначає, що на дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №806/2188/16.

Також судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.03.2018 у справі №750/7624/17, від 28.04.2020 у справі №480/3452/19 про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

При цьому, статтею 27 Закону № 1404-VIII передбачено випадки, за наявності яких виконавчий збір не стягується (ч.5) (тобто, рішення, саме за примусове виконання яких не передбачено справляння виконавчого збору, а також умови за яких виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від сплати).

Разом з тим, представник позивача не зазначає конкретну підставу для звільнення від сплати виконавчого збору передбаченої ст.27 Закону № 1404-VIII.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що відповідачем правомірно прийнято постанову ВП № 50246589 від 04.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 54297,35 грн.

Щодо доводів представника позивача про протиправність оскаржуваної постанови у зв`язку з прийняттям Чернігівським апеляційним судом постанови від 12.01.2024 справі №751/8617/15-ц, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що станом на дату прийняття оскаржуваної постанови (04.12.2018) зазначеного рішення суду не існувало.

Крім того, станом на 04.12.2018 були наявні усі правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови.

Суд наголошує, що чинний ЗУ «Про виконавче провадження» не містить норми, яка б передбачала право на скасування постанови про стягнення виконавчого збору на підставі рішення суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Отже, зазначені доводи представника позивача є помилковими.

Також, суд звертає увагу представника позивача, що судом встановлено, що 04.12.2018 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого листа № 751/8617/15ц від 12.11.2015, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором в розмірі 504260,69грн. за відсотками 9251,44грн., пеня 29380,16грн. та судові витрати в розмірі 81,20грн., а всього 542973,49грн. стягувачу.

04.12.2018 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 57838362 з примусового виконання постанови державного виконавця № 50246589 від 04.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 54297,35 грн. (а.с.16 звор.бік)

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, представник позивача обрав спосіб захисту саме шляхом скасування постанови ВП № 50246589 від 04.12.2018 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , винесену державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області по виконавчому листу №751/8617/15-ц, виданого 12 листопада 2015 року.

Отже, враховуючи, вищевикладене, суд приходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме скасування постанови ВП № 50246589 від 04.12.2018 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , винесену державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області по виконавчому листу №751/8617/15-ц, виданого 12 листопада 2015 року є помилковим.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд наголошує, що відповідачем вимоги ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України виконані були, а тому приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук