Справа № 757/30673/23-а
Суддя: Остапчук Т. В.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Остапчук Т.В.,

при секретарі Гаманюк О.С.

за участю представника позивача - Кроловецької О.С., представника відповідача Луценко Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Петрова Дмитра Васильовича про скасування постанови про притягнення про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Петрова Д.В. про скасування постанови про притягнення про адміністративне правопорушення.

Відповідно до заявлених позовних вимог просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №012675 від 01.03.2023 року, винесену заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Петровим Дмитром Васильовичем відносно громадянина Туркменістану ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 01.03.2023 року працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області здійснювалась перевірка документів іноземців та осіб без громадянства, щодо дотримання міграційного законодавства та правових підстав перебування на території України. В ході цієї перевірки було встановлено, що 01.03.2023 року громадянин Туркменістану ОСОБА_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії № НОМЕР_1 від 25.02.2019 року, на підставі навчання в Національному транспортному університеті України з терміном дії до 15.02.2023 року. Того ж дня, 01.03.2023 року Заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Київ та Київській області Петровим Д.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ 012675 та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МКМ №012675.

У зв`язку з тим, що позивач є громадянином Туркменістану, він не розуміє українську мову, про що неодноразово повідомляв посадових осіб ДМС України. Та, незважаючи на те, посадові особи склали протокол та наполягали на тому, щоб позивач поставив власний підпис. У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 був морально стомлений та пригнічений, останній поставив підписи на незрозумілих йому документах. Позивач вважає, що Постанова винесена за відсутності доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) могла встановити наявність адміністративного правопорушення. З огляду на вищевикладене, вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 01.03.2023 року є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки не містить всю необхідну інформацію щодо конкретних неправомірних дій ОСОБА_1 , не вказзано конкретну норму, за порушення якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності, а отже підлягає скасуванню.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21.07.2023 року позовну заяву залишено позовну заяву без руху.

Представником позивача подано апеляційну скаргу на ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2023 року апеляційну скаргу представника позивача задоволено, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21.07.2023 року скасовано, а справу направити для продовження розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24.11.2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін

Представник позивача в судове засідання з`явився, позов підтримав.

Представник відповідача ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року № 3773-VI (надалі Закон № 3773-VI).

Положення статті 1 Закону № 3773-VI розрізняє два поняття: «іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах» та «нелегальний мігрант».

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Матеріалами справи встановлено, що громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, Головним управлінням Державної міграційної служби в місті Києві, видано посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1 від 25.02.2019 року, що підтверджується відміткою в паспорті позивача, на підставі навчання в Національному транспортному університеті України, вул. Михайла Омельяновича-Павленка, 1 Київ, 02000. Крім того, ОСОБА_1 , громадянин Туркменістану, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , гуртожиток, з 08.02.2019 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи.

Відповідно до ст.3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

01.03.2023 року відносно громадянина ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №0012675 за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Того ж дня заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області Петровим Д.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКМ №012675 від 01.03.2023 року, відносно , громадянина ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн.

За змістом вищевказаної постанови: «01.03.2023 року, о 20:15 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців на території Україні, а саме ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.

Стаття 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. (ст. 10 КУпАП)

Іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. (ст. 16 КУпАП)

Згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Разом з тим, в силу ч. 4 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту або під час перебування на законних підставах на території України у випадку, передбаченому частиною тринадцятою цієї статті, отримали дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні та посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Згідно пункту 68 вказаного Порядку іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення (крім випадку, визначеного підпунктом 6 пункту 63 цього Порядку).

Відповідно до вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За змістом статей 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

За змістом статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, складений відповідачем протокол розглядається як носій доказової інформації, у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, показання свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали тощо), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 серпня 2013 року №825, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1654/24186 (надалі Інструкція №1654/24186), передбачає, що: особами, до яких застосовуються адміністративні стягнення за статями 200,201, частиною першою статті 203, статтями 204, 205, 206 КУпАП, є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, яким виповнилося 16 років, посадові особи установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності, до компетенції яких належить прийняття громадян, іноземців та осіб без громадянства на роботу та навчання (п.1.3. Інструкції №1654/24186 ).

Згідно п. 2.1. вищевказаної інструкції, уповноваженими посадовими особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про затримання є працівники апарату ДМС України, головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, які є державними службовцями (далі - уповноважені посадові особи).

Так, уповноваженою особою відповідача складено протокол відносно іноземця, громадянина Туркменістану, ОСОБА_1 . Зі змісту протоколу вбачається, що під час його складання перекладач не був залучений для перекладу на мову, якою володіє позивач.

Відповідно до ст.274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

У разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача (пункт 2.6 Інструкції №1654/24186).

Судом встановлено, що протокол складений за встановленою формою українською мовою. Всі відомості, які вносилися до нього, також викладені українською мовою (у тому числі текст зі змістом прав та обов`язків, які були роз`яснені позивачу) та у вигляді друкованого тексту. Доказів того, що позивач власноручно написав про відмову від перекладача або про те, що він його не потребує, протокол не містить.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції №1654/24186 після заповнення за допомогою друкованих засобів протокол про правопорушення надається уповноваженою посадовою особою, яка його заповнювала, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, для перевірки правильності внесених до нього відомостей. У разі виявлення у протоколі про правопорушення помилок уповноважена посадова особа, яка його заповнювала, вносить до нього відповідні виправлення. Після перевірки внесених до протоколу про правопорушення відомостей особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджує правильність таких відомостей власним підписом.

Згідно протоколу від 01.03.2023 він підписаний позивачем шляхом проставлення свого особистого підпису.

Оцінюючи наведені вище докази та доводи сторін суд ставить під сумнів розуміння позивачем мови, якою супроводжувалась процедура складання протоколу під час її проведення, як і розуміння свого права на перекладача, яке перебуває у взаємозв`язку з правом знати, за що він притягується до адміністративної відповідальності і які права на захист він може використовувати при цьому.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував на важливість забезпечення права особи на перекладача. Крім того, права іноземця на допомогу перекладача регламентовано не тільки внутрішнім законодавством України, а також у пункті 1 ст. 5 Декларації про права людини у відношенні осіб, що не є громадянами країни, в якій вони проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13.12.1985 року на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною.

Аналіз законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства дає підстави для висновку, що правовий статус іноземця передбачає обов`язок суб`єктів владних повноважень забезпечити йому реальну можливість реалізувати свої права, зокрема право на перекладача, яке перебуває у взаємозв`язку з правом знати за що він притягається до адміністративної відповідальності і яка саме санкція до нього застосовується, оскільки від цього безпосередньо залежить наявність у нього чіткої практичної можливості оскаржити дії, які становлять втручання в його права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у свої постановах від 08.07.2018 року у справі № 750/8187/16-а та від 04.03.2020 року у справі № 813/2417/18.

Зважаючи на вказане вище суд доходить висновку, що при складання протоколу про адміністративне правопорушення від 01.03.2023 відносно ОСОБА_1 було порушено процедуру, що включає дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, права на перекладача, залучення якого є обов`язковим у разі нерозуміння особою мови, якою ведеться провадження.

Суд наголошує, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування наведених вище висновків.

Рішенням Конституційного суду України по справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Статтями 33, 245, 256, 268 КпАП України закріплено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності. Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Статтею 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до якого розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до 2.9. Інструкції №1654/24186 до протоколу про правопорушення долучаються матеріали з достовірною інформацією, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (заяви, пояснення: посадових осіб; осіб, стосовно яких складено протокол про правопорушення; потерпілих і свідків, якщо вони є, протокол про адміністративне затримання; протокол про особистий огляд, огляд речей; протокол про вилучення речей і документів, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, інші документи).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У даному випадку, за відсутності достатніх, достовірних та належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1ст.203 КупАП, суд вважає недоведеним.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.1 статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Враховуючи, що постанову про накладення адміністративного стягнення було також складено державною мовою, яку не розуміє позивач, відомості про залучення перекладача для належної участі у розгляді адміністративної справи в матеріалах також відсутні, незначний проміжок часу між складанням протоколу та постанови, суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні постанови про накладення адміністративного стягнення також було порушено процедуру, встановлену КУпАП та діючим законодавством, зокрема, процедуру роз`яснення прав особи на захист, в тому числі і права на перекладача.

Відповідно до ч.1 ст.71КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі ст.72 КАС України ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який зазначено в оскаржуваній постанові, та порушено процедуру розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Відповідачем, в свою чергу, не подано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності дій по ухваленню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення за участю позивача.

Отже, на підставі вищевикладеного та, враховуючи зазначені порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, допущені відповідачем, суд вважає за необхідне скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 01.03.2023 року.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 10, 16, 203, 245, 247, 248, 251, 252, 268, 274, 278-280 КУпАП, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322, статтями 5, 6, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та Заступника начальника ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області Петрова Дмитра Васильовича про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Скасувати постанову серії ПН МКМ №012675 від 01.03.2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській областіна користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у тридцятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Остапчук