Справа № 340/1406/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/1406/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючої-судді Казанчук Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАНОВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Мельник Ольги Олександрівни, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за №31 від 31 січня 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.10.1981 по 15.04.1982 р. та період роботи з 13.01.1986 по 31.03.1992 р., який вказаний у трудовій книжці.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області йому було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідної кількості страхового стажу, оскільки не були зараховані періоди його навчання та період роботи агрономом у КСП ім. Ульянова через недоліки у записах трудової книжки. Вважає таке рішення протиправним, оскільки в його трудовій книжці наявні усі записи про періоди навчання та роботи.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року відкрито провадження у даній справі. Вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу встановлений строк для подання процесуальних заяв по суті спору.

Вказану ухвалу направлено ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та доставлено до електронного кабінету 11.03.2024 року (а.с.34), проте протягом строку, визначеного суддею, відзив на позов до суду не надходив.

Дослідивши зміст позовних вимог та докази, долучені до справи, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком.

За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення від 31.01.2024 року №31, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 29 років 6 місяців 29 днів (далі - спірне рішення, а.с.9). До страхового стажу не були враховані:

- період навчання з 01.10.1981 по 15.04.982, оскільки запис на відрахування не засвідчений відтиском печатки. Відповідно до даних диплому, період навчання з 01.09.1983 по 31.08.1985, що перетинається з періодом проходження строкової військової служби;

- період роботи з 13.01.1086 по 31.03.1992, оскільки відсутній запис про прийняття на посаду агронома колгоспу ім. Ульянова, а у довідці про заробіток від 16.08.2023 наявна інформація про нарахування заробітної плати по управлінні агропромислового розвитку за період з січня 1988 по березень 1992, однак особисті дані заявника внесені частково ( ОСОБА_1 )

Отже, спірне рішення в частині не зарахування до страхового стажу періодів навчання та роботи позивача є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що ''пенсія за віком'' - це свого роду ''державний депозит'' (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2024 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

У трудовій книжці НОМЕР_1 від 08.10.1985 наявні записи, зокрема (а.с.13-18):

'' ОСОБА_2 технікум по підготовці керівних кадрів колгоспів і радгоспів''

- № 1 від 01.10.1981 зарахований на навчання до технікуму наказ №317 від 29.09.1981;

- №2 від 15.04.1982 - звільнений з числа учнів в зв`язку з покликанням до лав ІНФОРМАЦІЯ_2 наказ №16 від 12.04.1982;

- №3 від 20.04.1982 служба в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 20.04.1982 наказ №63 від 29.03.1984;

- №4 від 25.05.1984 поновлений на навчання до технікуму наказ №184 від 5.05.1984;

- №5 від 14.09.1985 відрахований з числа учнів у зв`язку з закінченням навчання наказ ;8 від 31.08.1985.

Отже, як свідчать вказані записи, доводи відповідача про те, що період навчання з 01.09.1983 по 31.08.1985 перетинається з періодом проходження строкової військової служби є помилковими, з огляду на таке.

Так, позивач навчався у період з 01.10.1981 по 15.04.1982 та з 25.05.1984 по 14.09.1985. Натомість, як свідчить і записи в трудовій книжці так і записи у воєнному квитку НОМЕР_2 , позивач проходив службу з 20.04.1982 по 17.05.1984 (а.с.11). Отже, період навчання переривається і не перетинається із періодом проходження служби.

Крім того, оглядаючи оригінал трудової книжки суд констатує, що запис №2 від 15.04.1982 про відчислення з числа учнів у зв`язку з покликанням до лав Радянської Армії засвідчений відтиском печатки, яка, нажаль, через сплив більш як 30 років є нечитабельною. Вказаний запис не скріплений підписом уповноваженої особи.

Частиною 1 статті 56 Законом України ''Про пенсійне забезпечення'' визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а, відповідно до статті 62 Закону №1788-XII - основним документом, що підтверджує стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, інформація про те, що періоди роботи особи має бути визначена у трудовій книжці такої особи. У разі відсутності такого запису, вказані обставини підтверджуються уточнюючою довідкою (Пунктом 20 Порядку №637), а у разі відсутності такої довідки рішенням пенсійного органу про підтвердження стажу роботи. Саме такий алгоритм підтвердження пільгового стажу встановлений законодавцем.

У спірному періоду діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від

20 июня 1974 року N 162, пунктом 1.4 якої визначено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, релуюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 ''Про трудові книжки працівників та службовців'' (далі Постанова ''Про трудові книжки працівників та службовців'') та цієї Інструкцією.

Згідно пункту 8 Постанови ''Про трудові книжки працівників та службовців'' запис про звільнення повинні відображатись у трудовій книжці у точній відповідності з формулюванням діючого законодавства та з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

У пункті 13 Постанови ''Про трудові книжки працівників та службовців'' визначено, що при звільненні робітника або службовця усі записи про роботу, нагородженнях та заохоченнях, внесені у трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою.

Згідно пункту 2.13 Інструкії про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року N 162 у графі 3 раздела "Відомості про роботу" у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запуску, який вноситься, у графі 2 зазначається дата прийому на роботу.

У графі 3 пишиться: ''Принятий або призначений у такій-то цех, відділ, підрозділ, дільницю виробництва'' із вказівкою їх конкретної назви, а також найменування роботи, професії та посади, на яку прийнятий робітник, виконується: для робітників згідно із найменуванням професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців згідно із найменуванням посади, вказаної у Єдиній номенклатури службовців, або згідно зі штатним розписом.

Отже, вказане свідчить, що записи у трудовій книжці легалізуються, тобто стають офіційним, шляхом засвідченням такого запису підписом керівника та печаткою.

Досліджуючи записи №2 трудової книжки позивача суд погоджується із доводами відповідача, з огляду на те, що цей запис не містить підпису уповноваженої особи.

Проте, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Натомість, у даному випадку, як на думку суду, з огляду на їх не легитимезацію, такі дані є офіційними. Отже, порушення заповнення трудової книжки, допущене відповідальною особою, не може впливати на право позивача, оскільки він не був уповноваженою особою на здійснення записів у трудовій книжці.

Так, безумовною є необхідність наявності підпису уповноваженої особи, натомість відсутність лише підпису, за умови наявності як штампу так і печатки підприємства, дає підстави дійти висновку, що у даній ситуації, наявний недолік не може бути підставою для не зарахування цього періоду роботи до страхового стажу.

Позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому відсутність підпису уповноваженої особи у записі про звільнення позивача, не може бути підставою для не зарахування періоду роботи позивача з 04.01.1991 по 24.01.1995 до страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Такі висновки суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Отже, період навчання позивача з 01.10.1981 по 15.04.1982 протиправно не був врахований пенсійним органом до страхового стажу.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 13.01.986 по 31.03.1992, оскільки відсутній запис про прийняття на посаду агронома колгоспу ім. Ульянова, в управлінні агропромислового розвитку Добрвеличківської РДА у довідці про заробіток №Г0277/05-02 від 16.08.2023 наявна інформація про нарахування заробітної плати за період з січня 1988 по березень 1992, однак особисті дані заявника внесені частково ( ОСОБА_1 ).

У трудовій книжці НОМЕР_1 від 08.10.1985 наявні записи, зокрема (а.с.13-18):

- №6 від 08.10.1985 зарахований на посаду агронома по організації соц.змагання райуправління сільського господарства наказ №89 від 05.10.1985;

- №7 від 13.01.1986 призначений у порядку переведення на посаду агронома колгоспу ім. Ульянова районного агропромислового об`єднання наказ №5 від 13.01.1986.

Враховуючи зазначені написи, суд констатує про наявність запису про прийняття позивача на посаду агронома колгоспу ім. Ульянова за переводом (запис №7), що свідчить про помилковість доводів відповідача. Крім того, суд вважає безпідставними покликання у спірному рішенні не наявність у підтверджуючих довідках неповного даних позивача, з огляду на їх безпідставність та надуманість. При цьому, суд зазначає, що при вирішенні питання про зарахування до страхового стажу період роботи позивача з 13.01.1986 по 31.03.1992 відповідач допустив надмірний формалізм, чим порушив право позивача на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 31.01.2024 року №31 через незарахування до страхового стажу періодів навчання та роботи позивача, а тому вказане рішення слід скасувати як протиправне.

Водночас, саме по собі скасування спірного рішення не відновить порушеного права позивача, а тому належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2024 року про призначення пенсії із зарахуванням до загального страхового стажу періодів навчання з 01.10.1981 по 15.04.1982 та роботи з 13.01.1986 по 31.03.1992.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1241,20 грн (а.с.29-30), а з тому, на користь позивача слід стягнути вказану суму за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018; ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за №31 від 31 січня 2024 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 січня 2024 року про призначення пенсії та зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.10.1981 по 15.04.1982 р. та період роботи з 13.01.1986 по 31.03.1992 р.

Рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК