Справа № 120/17875/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 квітня 2024 р. Справа № 120/17875/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Підставою для звернення до суду слугувала бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплата компенсації втрати частини доходів за порушення строку виплати відповідних сум грошового забезпечення, а саме за період з 29.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалою від 05.12.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

18.12.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, адже основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.200 №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Представник відповідача зазначає, що наявність можливості у позивача стягувати з військової частини НОМЕР_1 надмірні грошові суми як відповідальність за несвоєчасний розрахунок при звільненні спотворює її дійсне правове призначення та перетворюється на тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем.

Окрім того, сторона відповідача вказує, що, оскільки, в даному випадку нараховані позивачу кошти виплачені в порядку виконання рішення судів, тому військова частина НОМЕР_1 вважає, що питання про порушення строків виплати як підставу для виплати компенсації, які заявляє позивач, не відповідає порядку компенсації у розумінні Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

З огляду на вищезазначені мотиви, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 04.04.2024 вирішено витребувати у військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо того, чи звертався ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 із зверненням від 28.10.2023 (або датованою іншою датою) щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з несвоєчасною виплатою сум грошового забезпечення, та, у разі надходження такої заяви (звернення), надати лист, яким позивача повідомлено про результати розгляду його заяви.

На виконання вимог ухвали суду від 04.04.2024 відповідач подав клопотання про долучення доказів, зокрема звернення позивача, що зареєстроване за вх. № К-346 від 01.11.2023 та лист-відповідь на взернення позивача від 01.11.2023 №350/118/3550/пс.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_2 проходив військову службу на посаді начальника спортивної команди з парашутних видів спорту.

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.12.2021 №855 позивача звільнено з військової служби у відставку відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу.

Відповідно до наказу командира військової частин НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.02.2022 №39, з 21.02.2022 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №120/17875/23 позов задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 21.02.2022 року, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за повних 5 років календарної служби, грошової компенсації за невикористані 28 днів щорічної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2020-2021 роки, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2022. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_2 перерахунок його грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 21.02.2022 року, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за повних 5 років календарної служби, грошової компенсації за невикористані 28 днів щорічної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2020-2021 роки, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2022 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду військова частина НОМЕР_1 нарахувала та виплатила позивачу кошти в сумі 141791,58 грн.

28.10.2023 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення (щомісячних основних та додаткових видів) за період з 29.01.2020 по 21.02.2022 за весь час затримки виплати, а саме за період з 29.01.2020 по день факчтиної виплати перерахованих сум.

Листом від 01.11.2023 відповідач відмовив позивачу у здійсненні відповідних компенсаційних виплат посилаючись на відсутність для цього правових підстав.

Наведене зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить із такого.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-III).

Згідно зі статтями 1,2 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто стаття 2 Закону № 2050-III прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема й заробітну плату.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворюють положення Закону № 2050-III та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 цього Порядку № 159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Як зазначено у статті 7 Закону № 2050-III та пункті 8 Порядку № 159 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Отже, із аналізу вказаних положень Закону № 2050-III та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

- нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

- доходи не повинні носити разового характеру;

- порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

- затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

- зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

В даному випадку суд враховує, що несвоєчасно виплачене позивачу грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 21.02.2022, зумовлює виникнення у позивача права на отримання компенсації відповідно до діючого законодавства.

Наведене відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постанові від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.

При цьому, використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №810/1092/17, від 13.01.2020 у справі №803/203/17, від 29.10.2020 у справі № 280/729/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.

Таким чином із вищевикладеного слід дійти висновку, що у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику індексації заробітної плати (грошового забезпечення), така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, донарахування належних громадянину сум компенсації втрати доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати.

Як свідчать матеріали справи, право позивача на отримання грошового забезпечення з 29.01.2020 по 21.02.2022, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за повних 5 років календарної служби, грошової компенсації за невикористані 28 днів щорічної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2020-2021 роки, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2022 підтверджено рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/7672/22, яке набрало законної сили.

При цьому, початковою даною, з настанням якої відповідач допустив порушення виплати належних позивачу сум, за даним судовим рішенням є 29.01.2020.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 21.02.2022, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за повних 5 років календарної служби, грошової компенсації за невикористані 28 днів щорічної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2020-2021 роки, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2022, а саме за період з 29.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум, є протиправною.

Як наслідок, з метою поновлення порушених прав позивача є підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 21.02.2022, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за повних 5 років календарної служби, грошової компенсації за невикористані 28 днів щорічної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2020-2021 роки, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2022, а саме за період з 29.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 21.02.2022, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за повних 5 років календарної служби, грошової компенсації за невикористані 28 днів щорічної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2020-2021 роки, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2022.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 21.02.2022, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за повних 5 років календарної служби, грошової компенсації за невикористані 28 днів щорічної додаткової відпустки (як учаснику бойових дій) за 2020-2021 роки, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2022, а саме за період з 29.01.2020 по день фактичної виплати перерахованих сум.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Рішення суду сформовано: 16.04.2024.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна