Справа № 500/6130/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/6130/23 пров. № А/857/23501/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 500/6130/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя в 1-й інстанції Чепенюк О.В.,

час ухвалення рішення 13.11.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 13.11.2023 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через представника - адвоката Світлика Олега Мирославовича звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо неврахування при обчисленні (розрахунку) пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» заробітної плати державного службовця, відображеної у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №1/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, виданій Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, №2/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, виданій Головним управлінням ДФС у Тернопільській області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі Закон №3723-ХІІ), в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з 02.01.2020 з урахуванням заробітної плати державного службовця, відображеної в довідці про складові №1/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, виданій Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, №2/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, виданій Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, з врахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у справі 500/585/20, яке набрало законної сили 02.09.2020, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 16.04.1997 по 30.06.2013 та з 01.01.2014 по 27.12.2019 до стажу державної служби та перевести на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, з 02.01.2020.

Рішення суду у 2020 році виконано відповідачем, позивача переведено на пенсію державного службовця. Проте 27.03.2023 ОСОБА_1 отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.03.2023 №19000503-8/10821 з повідомленням про переплату пенсії у розмірі 21368,29 грн, яка виникла за період 02.09.2020 по 31.10.2022, через те, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду №500/585/20 від 30.03.2020 виконати неможливо, оскільки резолютивна частина даного рішення не містить додаткової регламентації порядку виконання задоволення позовних вимог, а саме не визначено порядку розрахунку середньомісячного заробітку та не зазначено, які довідки про складові заробітної плати повинні бути враховані при виконанні вказаного рішення суду. Відповідач припинив виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця у раніше визначеному розмірі.

Позивач зазначає, що звертаючись у 2020 році до суду з позовом про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, пунктів 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон № 889-VIII), вона просила, серед іншого, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити переведення її на пенсію державного службовця з 02.01.2020 з врахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих Головним управлінням ДФС у Тернопільській області (вих. № 01/10/19-00-05-33 від 02.01.2020 та вих.№ 2/10/19-00-05-33 від 02.01.2020). У рішенні суду в справі № 500/585/20 від 30.03.2020 щодо вимоги про врахування заробітної плати на підставі довідок про складові заробітної плати, виданих 02.01.2020 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, зазначено, що у оскарженій відмові відповідача відсутні зауваження до вищевказаних довідок, а тому додаткової регламентації порядку виконання задоволених позовних вимог резолютивна частина рішення не потребує.

Позивачем при зверненні 02.01.2020 до Головного управління ПФУ в Тернопільській області разом із заявою про призначення/перерахунок пенсії було подано ці довідки для призначення пенсії державного службовця. Довідки містять відомості про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за останньою займаною позивачем посадою та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не врахувало при переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII вищевказані довідки про складові заробітної плати, у зв`язку з цим позивач звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 500/6130/23 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що фактично підставою для звернення до суду стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішення суду в справі № 500/585/20 від 30.03.2020. Відповідач вважає, що у даному випадку спору між сторонами немає, а заявлені позовні вимог стосуються порядку виконання судового рішення.

Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 500/6130/23 та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не навів жодних пояснень, чому довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02.01.2020 ним не враховуються при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо неврахування при обчисленні (розрахунку) пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» заробітної плати державного службовця, відображеної у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №1/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, виданій Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №2/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, виданої Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у справі №500/585/20, яке набрало законної сили 02.09.2020, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723- XII від 16.12.1993, оформлену листом від 08.01.2020 №7/03-16. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 16.04.1997 по 30.06.2013 та з 01.01.2014 по 27.12.2019 до стажу державної служби та перевести її на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723- XII від 16.12.1993, з 02.01.2020 (а.с.5-8).

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України судом враховуються наступні обставини, встановлені цим рішенням суду у адміністративній справі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримувала з 31.07.2018 пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач 02.01.2020 звернулась до відповідача із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви ОСОБА_1 , серед іншого, додала довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №1/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, видану Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), №2/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, видану Головним управлінням ДФС у Тернопільській області (а.с.39-40).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.01.2020 №7/03-16 позивачу відмовлено у переведенні її на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» та не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця, період роботи позивача в органах державної податкової служби з 16.04.1997 по 30.06.2013 та з 01.01.2014 по 27.12.2019, оскільки періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII. До зарахування до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців підлягав лише період з 01.07.2013 по 31.12.2013.

Позивач не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи, що має достатньо стажу державної служби для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ, звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням суду від 30.03.2020 у справі №500/585/20 позов задоволено, що зазначено вище. У мотивувальній частині рішення суду, серед іншого зазначено, що «в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 02.01.2020 року, з врахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих Головним управлінням ДФС у Тернопільській області: вих.№01/10/19-00-05-33 від 02.01.2020 року та вих.№2/10/19-00-05-33 від 02.01.2020 року, необхідно вказати, що у оскарженій відмові відповідача відсутні зауваження до вищевказаних довідок, а тому додаткової регламентації порядку виконання задоволених позовних вимог резолютивна частина рішення не потребує».

Щодо виконання цього судового рішення, то судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 24.11.2020 було відкрито ВП №63712884 щодо виконання виконавчого листа у справі №500/585/20, виданого 09.10.2020 Тернопільським окружним адміністративним судом (а.с.9).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 14.12.2020 ВП №63712884 закінчено виконавче провадження з посиланням на лист Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900 0802-5/21004 від 07.12.2020. За відомостями цього листа рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у справі №500/585/20 виконано в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, що підтверджується датою розрахунку від 16.11.2020, яким позивачці 16.11.2020 зараховано до стажу державної служби період роботи з 16.04.1997 по 30.06.2013 та з 01.01.2014 по 27.12.2019 та призначено пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу з 02.01.2020 (а.с.10).

Ухвалою суду від 17.05.2021 у справі №500/585/20 вдруге відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області у роз`ясненні рішення суду. У цій ухвалі суд зазначив, що Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області кореспондований обов`язок враховувати довідки про складові заробітної плати державного службовця, видані Головним управлінням ДФС у Тернопільській області від 02.01.2020 №1/10/19-00-05-33 та від 02.01.2020 №2/10/19-00-05-33, при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки відповідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. Аналіз вказаних довідок при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу відноситься до компетенції органу Пенсійного фонду України. Спору щодо складових цих довідок для призначення (обчислення/перерахунку) пенсії не було. Відтак відповідно до статті 370 КАС України, відповідач має виконувати рішення суду, а не підшуковувати підстави для його невиконання чи уникнення відповідальності за невиконання рішення суду (а.с.11).

У подальшому листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.03.2023 №1900-0503-8/10821 було повідомлено позивачу, що встановлено переплату пенсії у розмірі 21368,29 грн, яка виникла за період 02.09.2020 по 31.10.2022, з наступної причини: рішення Тернопільського окружного адміністративного суду №500/585/20 від 30.03.2020 виконати неможливо, оскільки резолютивна частина даного рішення не містить додаткової регламентації порядку виконання задоволення позовних вимог, а саме не визначено порядок розрахунку середньомісячного заробітку та не зазначено, які довідки про складові заробітної плати повинні бути враховані при виконанні вказаного судового рішення. Справу приведено у відповідність (а.с.12).

Фактично, відповідач на виконання рішення суду від 30.03.2020 призначив позивачу пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати державного службовця від 02.01.2020, а в подальшому вирішив, що неправомірно їх врахував, бо на такі довідки відсутнє посилання у резолютивній частині рішення суду від 30.03.2020. Це стало підставою для перерахунку пенсії, внаслідок чого її розмір зменшився та виникла переплата.

Не погодившись з такими діями суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до суду з цим позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом №889-VIII, який набув чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у справі 500/585/20, яке набрало законної сили 02.09.2020, визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723- XII від 16.12.1993 року, оформлену листом від 08.01.2020 року №7/03-16; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 16.04.1997 року по 30.06.2013 року та з 01.01.2014 року по 27.12.2019 року до стажу державної служби та перевести її на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723- XII від 16.12.1993 року, з 02.01.2020 року.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №1/10/19-00-05-33 від 02.01.2020 та №2/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, виданих Головним управлінням ДФС у Тернопільській області не були предметом дослідження у справі № 500/585/20. Таким чином, посилання апелянта на те, що у даному випадку спору між сторонами немає, а заявлені позовні вимог стосуються порядку виконання судового рішення є безпідставними.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Пунктом 4 вказаного Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

Такими довідками є:

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь- які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Як підтверджено матеріалами справи, довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від №1/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, видана Головним управлінням ДФС у Тернопільській області за останньою займаною ОСОБА_1 - посадою головного державного ревізора-інспектора станом на грудень 2019 року, складена за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, та містить відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за звання, надбавка за вислугу років (50%), на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.16).

Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією) №2/10/19-00-05-33 від 02.01.2020, видана Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, відповідає формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, та містить дані про виплачений розмір місячної премії та інші виплати (матеріальна допомога, індексація грошових доходів) за період з 01.05.2016 по 31.12.2019.

На підставі вищевказаного, апеляційний суд приходить до переконання, що подані позивачем разом з заявою про призначення пенсії довідки про складові заробітної плати підлягають урахуванню відповідачем при переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі № 500/6130/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 15 квітня 2024 року