Справа № 593/161/24
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 593/161/24
Провадження №2-а/593/8/2024
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Бережани адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд Тернопільської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою серії ЕНА №1284916 інспектором відділу поліції ОСОБА_2 21 січня 2024року на нього, безпідставно накладено стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., згідно якої він під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак такою, що підлягає скасуванню, оскільки інформація, зазначена у ній, не відповідає дійсності, адже 21 січня 2024 року, о12 год. 36хв., він, керуючи транспортним засобом в м. Бережанах на вул. Тернопільській, жодних порушень ПДР не допустив, як це вказано у постанові, а тому вважає, що зупинка його транспортного засобу була також здійснена поліцейським із надуманих підстав, оскільки під час руху транспортного засобу він не користувався засобом зв`язку та зупинка його транспортного засобу із вказаних підстав викликала у нього подив. Поліцейські, перевіривши його документи, також без належних підстав запропонували йому продути газоаналізатор на стан алкогольного сп`яніння, який також показав безпідставність висунутих звинувачень, бо тест показав 0% вмісту алкоголю. Просив суд врахувати, що оскаржувана постанова винесена поліцейським без належних на це підстав, а тому просив її скасувати, як незаконну, а провадження по справі закрити.

21 лютого 2024 року ухвалою Бережанського районного суду за вказаними позовними вимогами ОСОБА_1 було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження, із викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явились. Захисник інтересів позивача адвокат Сливінський О.В. подав письмове клопотання, у якому просив розгляд справи проводити у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити та скасувати винесену 21 січня 2024 року лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА №1284916, як таку, що постановлена без належних доказів його вини, а провадження по справі закрити. При прийнятті рішення просив суд врахувати, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а обов`язок довести зворотнє покладається на відповідача, який не надав будь-яких доказів, які би підтверджували, що в діях ОСОБА_1 є склад вищевказаного правопорушення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому суду відзиві просив справу розглядати у його відсутності.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги наданий стороною відповідача відзив на позов із посиланням на докази, які були використані ним при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, виходячи із наступного.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч.1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою ст. 286 КАСУ передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень ( постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення ( постанови).

Судом встановлено, що 21 січня 2024 року інспектором відділу поліції Перепелюком Володимиром Ігоровичем була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1284916, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн..

Із оглянутої в судовому засіданні оскаржуваної постанови видно, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним п.2.9 д Правил дорожнього руху, а саме, що він 21 січня 2024 року, о 12год. 36хв., керуючи транспортним засобом марки CITROEN BERLINGO із д.н.з. НОМЕР_1 в м. Бережани, на вул. Тернопільській, 2, під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку- телефоном, не обладнаним технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач не згідний із вказаною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини. Крім вказаного, останній у визначений законодавцем десятиденний строк звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконною зазначену постанову та скасувати її.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач категорично заперечує факт порушення вимог ПДР України, зазначених в оскаржуваній ним постанові, просив винесену відносно нього постанову скасувати, оскільки він під час руху транспортного засобу засобами зв`язку не користувався.

Для спростування доводів поданого позивачем позову і підтвердження його вини відповідач подав відзив на позов, в якому перераховує норми чинного законодавства, якими керується посадова особа при винесенні постанови про адміністративне правопорушення. До відзиву стороною відповідача долучено диск із відеозаписом подій, що мали місце 21 січня 2024 року, із якого видно сам факт зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, однак факт користуванням останнім засобом зв`язку на ньому відсутній. Із відеозапису видно, що водію також пропонувалось продути алкотест, який не підтвердив підозри поліцейських щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Тобто суд констатує той факт, що відповідачем до відзиву не долучено будь - яких доказів фото та відеофіксації, чи розшифровки телефонних розмов, які би вказували на беззаперечну вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто відповідачем не підтверджено факт користування позивачем засобом зв`язку, а саме: мобільним телефоном під руху транспортного засобу.

Крім вказаного, інших належних і допустимих доказів, визначених законом, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ч. 2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08 липня 2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в постановах про адміністративне правопорушення, у зв`язку з тим, що самі по собі постанови про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти, викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1284916, постановлену 21 січня 2024 року інспектором поліції Перепелюком Володимиром Ігоровичем стосовно ОСОБА_1 , слід скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 122, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 2, 9, 72-74, 77, 121, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1284916, постановлену 21 січня 2024 року інспектором поліції Перепелюком Володимиром Ігоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпП .

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати, понесені позивачем при поданні адміністративного позову до суду, а саме: судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.