Справа № 308/11810/23
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - Фазикош О.В., за участю Авдєєвої К.Т, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пайда Марк Іванович, до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 11.04.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.04.2024 року.

Позивач, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пайда Марк Іванович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідачів Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2023 позовна заява залишена без руху.

18 липня 2023 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі відкрито провадження. Питання визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення його постановлено вирішити під час розгляду справи по суті та з`ясування всіх обставин.

Позовна заява мотивована тим, що 03.07.2023 року представником ОСОБА_1 , в ході ознайомлення з матеріалами справи №308/10456/23 було виявлено копію постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 16.05.2023 року о 00:50 год. за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, смт. Середнє, вул. Закарпатська, керуючи транспортним засобом Toyota Camry, д. н. з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.6. ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

У зв`язку з цим, інспектором капітаном поліції відділу поліції №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного Управління поліції ГУНП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Свида Віталієм Андрійовичем зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП

У позовній заяві зазначено, що з вказаною постановою ОСОБА_1 категорично не згідний, оскільки він у вищевказаний день та час не керував транспортним засобом та відповідно правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП не вчиняв.

Стосовно обставин події ОСОБА_1 пояснив, що у вищевказаний день та час, він перебував в припаркованому автомобілі та слухав в ньому музику, після чого побачив, що до його автомобіля під`їхав інший автомобіль з якого вийшли працівники поліції та підійшли до його автомобіля. Працівники поліції звернулися до нього з проханням надати свої документи та документи на автомобіль, а також попросили оглянути його автомобіль, посилаючись при цьому на воєнний стан.

Після перевірки всіх документів та проведення огляду автомобіля, працівники поліції провели огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склали відносно нього адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За твердженням позивача, жодних інших порушень Правил дорожнього руху працівниками поліції ОСОБА_1 не було озвучено, в тому числі і не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті під час керування транспортним засобом.

Окрім того, позивач стверджує, що будь-якої постанови про адміністративне правопорушення у вищевказаний день ОСОБА_1 не вручалося та не було надано для ознайомлення.

У позовній заяві зазначено, що як повідомив ОСОБА_1 , у вищевказаний день та час він взагалі не керував транспортним засобом, а тому і не міг вчинити правопорушення, яке безпосередньо пов`язане з керуванням транспортним засобом.

У зв`язку з цим, така постанова є надуманою, безпідставно та такою, що винесена працівником поліції всупереч КУпАП, а тому вона підлягає скасуванню. При винесені даної постанови поліцейським не відбиралися у ОСОБА_1 пояснення, права передбачені 268 КУпАП йому не роз`яснювалися, постанова була винесена у його відсутності, а тому є не об`єктивною та упередженою.

Позивач вказує на те, що оскаржувана постанова не містить доказів на підставі яких працівник поліції дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Жодні свідки, які б могли підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення відсутні. Разом з тим, у графі 7 Постанови «до постанови додаються» не зазначено жодних додатків, а відтак висновок поліцейського стосовно вчинення ОСОБА_1 правопорушення зроблений ним виключно на припущеннях без належного підтвердження відповідними доказами, що є неприпустимим.

На переконання позивача відповідач допустив неповне і необ`єктивне з`ясування обставин даної справи та не вирішив її в точній послідовності із законом. Висновок працівника поліції про допущене ОСОБА_1 порушення ПДР не відповідає дійсності, оскільки такого ним не вчинялося, таке не підтверджується жодними належними і допустимими доказами. Все це в сукупності потягло винесення незаконної постанови.

Позивач стверджує, що 16.05.2023 року копія оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не вручалася, про таку йому стало відомо лише після ознайомлення представника позивача 03.07.2023 року з матеріалами справи №308/10456/23, де і було отримано копію вказаної постанови.

У зв`язку з чим, просить суд визнати вищевказану причину пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови від 16.05.2023 року поважною та поновити його.

Так, згідно прохальної частини позовної заяви, позивач просить: поновити строк на оскарження Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

18.07.2023 на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача додано копію заяви про ознайомлення з матеріалами справи №308/10456/23 в якій вказано дату ознайомлення 03.07.2023 року.

25.07.2023 на електронну адресу суду та 31.07.2023 до канцелярії суду надійшло клопотання представника відповідача про заміну відповідача. Представник ОСОБА_2 , вказує на те, що відповідачами у справі є УПП в Закарпатській області ДПП та Департамент патрульної поліції. Разом із тим, постанову яка є предметом оскарження, винесено капітаном поліції ОСОБА_3 працівником відділу поліції №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного управління патрульної поліції в Закарпатській області, що не є структурним підрозділом УПП в Закарпатській області та Департаменту патрульної поліції.

31.07.2023 від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву. Так, відповідач просить: Прийняти відзив та врахувати доводи сторони відповідача при розгляді справи; Змінити неналежних відповідачів на належного; Залишити позовну заяву без руху; Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви - повернути її позивачеві; Відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

27.09.2023 від представника відповідача - ДПП, ОСОБА_5 , надійшла заява в якій він просить залишити позовну заяву без розгляду.

27.09.2023 ухвалою суду до участі у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пайда Марк Іванович, до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП, в якості співвідповідача - залучено Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (Україна, 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Ференца Ракоці, будинок 13; Код ; email: ).

12.10.2023 від представника відповідача по справі ГУНП в Закарпатській області до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Так у клопотанні вказано на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позовну заяву подано до суду 10.07.2023. (згідно позовної заяви). Постанова серія ЕАС № 6998706 винесена 16.05.2023 року, яка є предметом розгляду у даній справі. Тобто позов був поданий з порушенням строків. Також під час складання постанови позивач був присутній. У позивача перевірялись документи, а саме посвідчення водія яке вказане в постанові серії ЕАС № 6998706 від 16.05.2023 року, що є предметом оскарження, також 17.05.2023 року копію постанови було надіслано рекомендованим листом позивачу за вихідним номером № 5926. А відтак вважає представник відповідача, що позивач знав про притягнення його до адміністративної відповідальності, тобто в момент складання вище зазначеної постанови, а саме 16.05.2023 року.

Представник відповідача зазначає, що звернення до суду 10.07.2023 року після спливу 56 днів є суттєвим порушення норм процесуального права та відповідно своєчасне звернення до суду з даним позовом залежало виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто дана обставина має суб`єктивний характер, що свідчить про неповажність причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

На переконання представника відповідача твердження позивача щодо нібито поважності пропущення строків є абсолютно необґрунтованими оскільки позивачем жодним чином не було підтверджено причину пропуску строку відповідними та належними доказами.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду та належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не наведено та не доведено, схиляється на відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог статті 123 КАС України.

Представник відповідача просить суд: залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Закарпатській області про скасування постанови серії ЕАС № 6998706 в справі про адміністративне правопорушення від 16.05.2023 року.

12.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача по справі ГУНП в Закарпатській області. У відзиві вказано на те, що постановою серії ЕАС № 6998706 від 16.05.2023 громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Відповідно до п. п. 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року у разі постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, законодавчо закріплене скорочене провадження по адміністративному правопорушенню, передбаченому ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача зазначає, що інспектором ВП№1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції Свидою В. А., було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого було складено постанову серії EAС № 6998706 та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач зазначає, що на місці вчинення адміністративного правопорушення, старшим інспектором ВП№1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції Свидою В. А., було здійснено відеофіксацію події де чітко зафіксовано факт правопорушення , що в розумінні статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення (копія додається).

Окрім того у відзиві вказано на те, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідач просить суд: відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

30.10.2023 до суду надійшло клопотання про допит свідка інспектора Відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області капітана поліції Свиди Віталія Андрійовича.

У судовому засіданні 07.11.2023 р. позивач та його представник просили позовну заяву задовольнити. Стверджували, що ОСОБА_1 , до моменту ознайомлення його представника із матеріалами справи (з розгляду протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП) не було відомо про оскаржувану постанову, її на місці зупинки не виносили, її копію він не отримував.

У зазначеному судовому засіданні для приєднання до матеріалів справи представником позивача було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №127614 від 16.05.2023 передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначили що на даний час постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП оскаржено до апеляційного суду, рішення по якому не прийнято.

У зазначеному судовому засіданні представник відповідача підтримав поданий відзив на позовну заяву, просив відмовити в позові як безпідставному.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2023, у задоволенні клопотання (заяви) представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пайди М.І., про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП відмовлено, а позовну заяву, - залишено без розгляду.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, вказану ухвалу скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату та час розгляду справи належним чином, від адвоката Пайди М.І., надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов задоволити.

Представники відповідачів по справі УПП в Закарпатській області ДПП та ДПП у судове засідання не з`явилися про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник відповідача ГУНП в Закарпатській області, у судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 16.05.2023 року о 00:50 год. за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н, смт. Середнє, вул. Закарпатська, керуючи транспортним засобом Toyota Camry, д. н. з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.6. ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

У зв`язку з цим, інспектором капітаном поліції відділу поліції №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного Управління поліції ГУНП в Закарпатській області Свида Віталієм Андрійовичем зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис із бодікамери поліцейського, що міститься на DVD диску, доданому до матеріалів справи відповідачем по справі. Так, на відео зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці. Також, на відео зафіксовано факт складення та ознайомлення його із протоколом про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП. Йому роз`яснюється, що поліцейський мусить усе йому роз`яснити та вручити.

При цьому на відео чути, як працівник поліції надає ОСОБА_1 , документи та вказує де треба підписатися. На відео зафіксовано дату та час, фіксація починається о 16.05.2023 о 01:10 відео закінчується о 01:18 16.05.2023.

Також згідно відеозапису, огляд ОСОБА_1 , за допомогою приладу Драгер на місці проведено о 16.05.2023 о 00:30 год.

Зі змісту постанови що є предметом оскарження зафіксовано час її винесення 16.05.2023 о 00:50 год.

У судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_3 інспектора поліції, який зазначив, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Toyota Camry, помітивши працівників поліції з`їхав із головної дороги. При цьому змінюючи напрямок руху він не увімкнув покажчик повороту. У зв`язку із чим працівники поліції розвернулися та поїхали за ним. Працівники поліції підійшли до авто, ОСОБА_1 вийшов з авто від нього було чути запах алкоголю, пройшов огляд на місці, результат позитивний. В подальшому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП та постанова за ст. 122 КУпАП. Свідок повідомив, що ОСОБА_1 , пропонував працівникам поліції гроші, тому на місце було викликано СОГ. Разом з тим, чому відсутні відеозаписи саме з моментом відмови від підпису в оскаржуваній постанові та отриманні такої йому не відомо, однак зазначив, що в протоколі за ст. 130 КУпАП зазначалось все та такий протокол позивач підписував.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2023 вказана позовна заява була залишена без руху. Так, в ухвалі було вказано зокрема на те, що відповідно до ч.1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вказаної ухвали позивачем подано заяву, де вказано про те, що про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , довідався тільки 03.07.2023, а саме після ознайомлення його представника з матеріалами справи №308/10456/23. До того часу йому не було відомо про її існування, оскільки, за його твердженням, така складена працівниками поліції у його відсутності, з такою його не ознайомлювали, та взагалі не повідомляли про факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. При цьому до заяви додано копію заяви про ознайомлення представника позивача ОСОБА_6 , з матеріалами справи №308/10456/23 саме 03.07.2023.

Згідно дослідженого в судовому засіданні копії протоколу про адміністративне правопорушення, що був складений відносно позивача 16.05.2023 о 00 год. 30 хв. за ч.1 ст. 130 КУпАП, вбачається що постанову серії ЕАС №6998706 було приєднано до матеріалів адміністративної справи, що є предметом оскарження, така датована 16.05.2023 року.

У оскаржуваній постанові вказано, що від отриманні її копії та підпису ОСОБА_1 , відмовився.

Разом із тим, згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД від 16.05.2023, що була вручена працівниками поліції ОСОБА_1 16.05.2023, в графі «до протоколу додається» не зазначено про те, що до копії такого протоколу додається копія оскаржуваної адмінпостанови ЕАС № 6998706.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису встановлено, що на відео зафіксовано факт проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 о 00:30 хв. 16.05.2023, складення та ознайомлення ОСОБА_1 , із протоколом про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, вручення документів, о 01 год. 10 хв. Йому роз`яснюється, що поліцейський мусить усе йому роз`яснити та вручити. При цьому працівник поліції надає ОСОБА_1 , документи та вказує де треба підписатися. На відео зафіксовано дату та час 16.05.2023 о 01:10 відео закінчується о 01:18.

Як вбачається зі змісту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року, під час розгляду апеляційної скарги представника позивача на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2023 року, представником позивача для приєднання до матеріалів справи було подано копію протоколу про адміністративне правопорушення, що був складений відносно позивача 16.05.2023 о 00 год. 30 хв. за ч.1 ст. 130 КУпАП. Зі змісту якого вбачається що постанову серії ЕАС №6998706 не було приєднано до матеріалів адміністративної справи, що є предметом оскарження.

Апеляційним судом врахована неможливість подання оскаржуваної постанови до суду першої інстанції, а також доводи апелянта та його представника про те, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 127614 від 16.05.2023, що була надана до суду працівниками поліції в межах справи № 308/10456/23 у графі «до протоколу додається» могло бути здійснено дописування про те, що до такого протоколу долучалася копія оскаржуваної постанови.

При цьому колегія суддів врахувала, що в наявному відеозаписі з боді-камер поліцейських відсутні зафіксовані факти винесення постанови серії ЕАС № 6998706 від 16 травня 2023 року за частиною другою статті 122 КУпАП та ознайомлення позивача з цією постановою, а тому тлумачить всякі сумніви на користь позивача.

Судом при дослідженні протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД №127614 від 16.05.2023 складеного відносно позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, що наданий представником позивача у суді апеляційної інстанції вбачається, що у графі «до протоколу додається» вказано: рапорт, відеодиск, алкотест Драгер,№590, однак відсутні відомості про копію адмінпостанови ЕАС №6998706. При цьому протокол підписаний правопорушником.

При цьому, зі змісту дослідженого відеозапису не надається за можливе встановити ні сам факт вчинення правопорушення, ні складання та вручення оскаржуваної постанови працівниками поліції ОСОБА_1 оскаржуваної постанови.

Під час судового розгляду стороною відповідача доводи позивача та його представника про те, що в копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 127614 від 16.05.2023, що була надана до суду працівниками поліції в межах справи № 308/10456/23 у графі «до протоколу додається» могло бути здійснено дописування про те, що до такого протоколу долучалася копія оскаржуваної постанови спростовані не були. Жодних заперечень чи спростування таких доводів суду надано не було.

Вказане свідчить про те, що доказів того, що ОСОБА_1 , було відомо станом на 16.05.2023 року, про винесення відносно нього оскаржуваної постанови відсутні, відповідачем належними та допустимими доказами зворотного не доведено. Так, встановити що позивачу, до моменту ознайомлення його представника, а саме до 03.07.2023, було відомо про винесення щодо нього оскаржуваної постанови та накладення адміністративного стягнення суду не надано.

Суд враховує й те, що в наявному відеозаписі з боді-камер поліцейських відсутні зафіксовані факти винесення постанови серії ЕАС № 6998706 від 16 травня 2023 року за частиною другою статті 122 КУпАП та ознайомлення позивача з цією постановою, а тому тлумачить всі сумніви на користь позивача.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно вимог частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З огляду на вказане, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строків, установлених законом на звернення до адміністративного суду, а тому клопотання представника позивача підлягає задоволення, та відповідно суд доходить висновку про необхідність поновлення цього строку.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При дослідженні матеріалів справи вбачається, що згідно копії постанови, що оскаржуються, справу було розглянуто інспектором ВП№1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_3 . Так, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, за те, що він 16.05.2023 року о 00 год. 46 хв. рухаючись на Т/3 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті чим порушив п. 9.2.6 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст.122 КУпАП.

У постанові наявні дата та час накладення адміністративного стягнення, а саме 16.05.2023 00:50:15, відомості про особу на яку накладено адміністративне стягнення, суть вчиненого правопорушення. При цьому у постанові вказано у п.п.8,9 «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено», копію постанови мною отримано …» вказано «відмовився». Також відсутні відомості про направлення вказаної постанови рекомендованим листом.

Згідно правової позиції ВС/КАС, що викладена в постанова від 18.02.2021 у справі № 524/9827/16-а «згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Варто зазначити, що у п. 7 постанови, що предметом оскарження «До постанови додаються», не міститься жодних відомостей.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція) .

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Інструкції поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Пунктом 9.2 б Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Позивач заперечує свою вину у порушенні Правил дорожнього руху України.

Представником відповідача у відзиві на позовну не доведено наявності вини ОСОБА_1 , у вчиненні ним правопорушення, оскільки, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його вини в інкримінованому правопорушенні - суду не надав ( відеозапису з фіксацією самого правопорушення, тобто порушення вимог п. 9.2.б ПДР, пояснення свідків, тощо).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Представником відповідача в підтвердження доводів винності ОСОБА_7 , у вчиненні ним правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, та що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, додано відеозапис із бодікамери поліцейських на яких зафіксовано подію що мала місце 16.05.2023.

Разом із тим, на дослідженому у судовому засіданні відеозаписі зафіксовано як поліцейські спілкуються із позивачем, зокрема встановлюють його анкеті дані, запитують що він робить на місці де його виявили, та чому їдучи на зустріч працівникам поліції він різко змінив напрямок руху та повернув, з`їхавши на іншу дорогу.

Працівники поліції, зважаючи на таку поведінку позивача та у зв`язку із виявленими в нього ознаки алкогольного сп`яніння пропонують водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що він погоджується.

Варто зазначити, що працівниками поліції не озвучено ОСОБА_8 , про вчинення ним правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, на відеозаписі не зафіксовано ні роз`яснення йому його прав відповідно до вимог 268 КУпАП, ні строку на оскарження постанови передбачене ст. 289 КУпАП в частині що стосується оскаржуваного рішення в даній справі.

Доводи представника відповідача про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_9 , відеозаписом не підтверджуються, оскільки зі змісту відеозапису не встановлено рух транспортного засобу, під керуванням позивача та вчинення ним порушення п. 9.2.6 ПДР, а саме не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

Окрім вказаного відеозапису, жодного іншого відео-, фото-, чи будь якого доказу, передбаченого ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б указували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

З врахуванням наведеного, суд доходить висновку, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем 16.05.2023 о 00:47:41 в смт. Середнє вул. Закарпатська вимог п. 9.2. «б» ПДР України.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.10.2019 року у справі № 161/7041/17 (адміністративне провадження № К/9901/23913/18).

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

При прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Верховний Суд у своїй постанові від 2 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Позивач заперечив факт дослідження відповідачем будь-яких обставин під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та дослідження доказів на підтвердження вини останнього. Позивач зазнає, що на його вимогу надати докази вчинення правопорушення такі йому надані не були.

Усне твердження працівника поліції про виявлення правопорушення, озвучене правопорушнику, не може бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Спостереження працівником поліції правопорушення при цьому, має бути зафіксоване на матеріальному носії.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 489/4827/16-а в адміністративному провадженні № К/9901/33507/18 висловив свою правову позицію, що свідчення інспектора патрульної поліції як особи, яка під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення діяла як службова особа, не може вважатися об"єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб"єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожного руху.

У Постанові Верховного Суду 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 в адміністративному провадженні № К/9901/34016/18 складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказано, що відповідно до ч. 1 ст.65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому колегія суддів вказує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів».

З огляду на вищенаведені роз`яснення Верховного Суду, суд вважає, що покази інспектора поліції, що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі, не є достовірним та достатнім доказом підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки такий свідок не є безстороннім та юридично зацікавлений у вирішенні справи на користь Відповідача.

Згідно позиції, що міститься у постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а : у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зі змісту статті 6 Європейської конвенції з прав людини вбачається, що кожний обвинувачений у скоєнні злочину має як мінімум право мати достатньо часу та можливості для підготовки свого захисту, а також захищати себе сам особисто або через обраного ним самим захисника. При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема в справі Deweer v. Belgium (рішення Суду від 27.02.1980 року), зазначав, що немає ніяких підстав для вузької інтерпретації ст. 6 Конвенції. Так, зазначена стаття застосовується не тільки власно до кримінального судового провадження, але і по відношенню до дисциплінарних та адміністративних процедур (принцип автономності).

Європейський суд з прав людини у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому , у § 3 (c) статті 6 Європейської конвенції зазначається, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, як захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Аналогічна норма міститься і у § 3 (d) статті 14 частини III Міжнародного пакту, відповідно до якої кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення бути судимим у його присутності та захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним самим захисника.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину.

Верховний Суд, у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17, зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а тому за відсутності належних та допустимих доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суд доходить висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки докази протилежного суду надано не було.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Особливості провадження у зазначеній категорії справ визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 3 частини 3 цієї правової норми за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач допустив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в цій частині.

Разом з тим, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Пайда Марк Іванович, до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності, як неналежного відповідача в цій справі, оскільки належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Оскільки позов заявлено також до неналежного відповідача (Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції), а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до таких, як неналежних відповідачів в справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, враховуючи результат розгляду справи, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. за задоволеними позовними вимогами підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП та керуючись п.1 ч.1 ст.20, ст.ст.44, 77, 242, 246, 257-262, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання (заяву) представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пайди М.І., про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП задовольнити, поновити строк звернення до суду на оскарження постанови.

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пайда Марк Іванович, до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАС №6998706 від 16.05.2023 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП, прийняту інспектором капітаном поліції відділу поліції №1 (с. Оноківці) Ужгородського районного Управління поліції ГУНП в Закарпатській області Свида Віталієм Андрійовичем, якою на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір за подання позову в розмірі 536 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Позивач: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2, Закарпатська обл., .

Департамент патрульної поліції, м. Київ, вул.Федора Ернста, 3, .

Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, , що знаходиться за адресою: вул. Ф. Ракоці, 13, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош