Справа № 990/88/24
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 квітня 2024 року

м. Київ

справа №990/88/24

адміністративне провадження № П/990/88/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Рибачука А.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Бучик А.Ю., Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною та скасування ухвали, зобов`язання повторно розглянути скаргу,-

УСТАНОВИВ:

27.03.2024 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати ухвалу члена Вищої ради правосуддя від 24.01.2024 №30дс-24 про залишення без розгляду та повернення заяви ОСОБА_1 про порушення керівником Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_2 та прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 вимог щодо несумісності; зобов`язати направити скаргу ОСОБА_1 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 23.01.2024 №30дс-24 про відмову у відкритті дисциплінарного провадження стосовно керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_2 та прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя для повторного розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 01.04.2024 зазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення її недоліку шляхом надання до Верховного Суду уточненої позовної заяви з конкретизацією вимог і викладом обставин, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з підтвердженням обставин, якими обґрунтовуються його позовні вимоги, надати докази порушення його прав та свобод з боку відповідача саме при здійсненні ним функцій органу державної влади відповідно до норм чинного законодавства, доказів направлення копій позовної заяви іншим учасникам справи та подання власного письмового підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

03.04.2024 до Верховного Суду надійшла заява із змінами та доповненнями до позовної заяви ОСОБА_1 , в якій на виконання вимог пункту 11 частини п`ятої статті 160 КАС України позивач надає власне письмове підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 01.04.2024 позивач зазначає, що з урахуванням положень абзацу першого частини другої статті 161 КАС України ним на електронну пошту відповідача направлено електронним листом інформацію щодо подання до Верховного Суду позовної заяви. В підтвердження зазначеної обставини ОСОБА_1 надає скріншот електронного листа, створеного з його електронної пошти ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та направленного на электрону пошту відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до абзацу першого частини другої статті 161 КАС України у разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Згідно з частиною дев`ятою статті 44 КАС України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Отже, з аналізу вищезазначених норм слідує, що у разі подання учасником справи позовної заяви через підсистему «Електронний суд» сторона зобов`язана надати до суду докази надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи до їх електронного кабінету з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами або у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення, а відтак, наданий позивачем скріншот не є належним доказом направлення відповідачу копії позовної заяви та копій доданих документів у спосіб, що визначений абзацом першим частини другої статті 161 КАС України.

Крім того, перевіряючи питання усунення позивачем зазначених в ухвалі Верховного Суду від 01.04.2024 недоліків в частині конкретизації його вимог і викладення обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, передбачені статтею 160 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 висловив доводи, які зводяться до незгоди з прийнятою Верховним Судом ухвалою від 01.04.2024 та зазначає, що ним дотримано всі вимоги, визначені в статті 160 КАС України, в решті, наведені вимоги є ідентичними тим, які були наведені в позовній заяві і яким надавалася оцінка в ухвалі Верховного Суду від 01.04.2024. Отже, ОСОБА_1 не виконав вимог ухвали Верховного Суду від 01.04.2024, оскільки не навів належних обґрунтувань порушення оскаржуваним рішенням його прав, свобод та інтересів та не конкретизував зміст його позовних вимог, що не дає можливості встановити дійсний зміст і суть правовідносин, що виникли між позивачем та Вищою радою правосуддя.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Верховний Суд зауважує, що процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову неправовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Позовні вимоги мають бути сформульовані відповідно до встановлених законом способів захисту порушених прав (свобод, законного інтересу), в межах яких, як це встановлено частиною другою статті 9 КАС України, суд і розглядає позовну заяву. Отже, позовні вимоги в позовній заяві повинні відповідати критерію чіткості, відображати конкретну позицію позивача в адміністративному спорі, в тому числі і в частині обраного ним способу захисту порушеного права, що не дотримано позивачем в позовній заяві.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд звертає увагу на те, що порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права чи інтересу особи, яка стверджує про їх порушення.

Всупереч вказаним положенням КАС України ОСОБА_1 не зазначив обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, не надав докази, що підтверджують ці обставини та не обґрунтував належним чином порушення його прав, свобод та інтересів, спричинені оскаржуваним рішенням Вищої ради правосуддя.

Із змісту уточненої позовної заяви видно, що позивач не погоджується з ухвалою члена Вищої ради правосуддя від 24.01.2024 №30дс-24, проте, як вже зазначалося в ухвалі Верховного Суду від 01.04.2024 з доданих до позовної заяви документів та з веб-сайту Вищої ради правосуддя (за посиланням https://hcj.gov.ua/doc/doc/43353) видно, що в цей день приймалась ухвала відповідача від 24.01.2024 №239/0/18-24 на підставі скарги позивача, що не узгоджується з номером ухвали зазначеним в прохальній частині позовної заяви.

Окрім того, як вже зазначалося в ухвалі Верховного Суду від 01.04.2024 скарга позивача, за результатом розгляду якої приймалася ухвала члена Вищої ради правосуддя від 24.01.2024 №239/0/18-24 про залишення без розгляду та повернення заяви ОСОБА_1 про порушення керівником Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_2 та прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 вимог щодо несумісності датована 13.01.2024 та зареєстрована відповідачем 15.01.2024 за вхідним №М-257/0/7-24, проте, доводи позивача в позовній заяві та в уточненій заяві зводяться до того, що він подав скаргу до Вищої ради правосуддя 26.01.2024 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 23.01.2024 №30дс-24, а відтак неможливо чітко встановити, яке саме рішення Вищої ради правосуддя є предметом оскарження та які обставини позивачем покладено в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зазначена позивачем мета звернення до суду з цим позовом суперечить його обґрунтуванню. Неможливо встановити взаємозв`язок доводів позовної заяви та уточнень до неї з її вимогами.

Отже, аналогічно первісній редакції позовної заяви, зі змісту її уточненої редакції неможливо встановити зміст і суть правовідносин, що виникли між позивачем та Вищою радою правосуддя, оскільки позивачем не зазначено чітко яке рішення Вищої ради правосуддя він просить скасувати та не наведено належних обґрунтувань порушення таким рішенням його прав, свобод та інтересів.

З урахуванням наведеного, колегія судів констатує, що позивач не виконав вимог ухвали Верховного Суду від 01.04.2024 в частині конкретизації його вимог і викладення обставин, передбачених статтею 160 КАС України, з підтвердженням обставин, якими обґрунтовуються його позовні вимоги, не надав докази порушення його прав та свобод з боку відповідача саме при здійсненні ним функцій органу державної влади відповідно до норм чинного законодавства та не надав доказів направлення копій позовної заяви іншим учасникам справи, отже, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладеного та керуючись статтями 22, 160, 161, 169, 243, 248, 266, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною та скасування ухвали, зобов`язання повторно розглянути скаргу повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, в порядку, визначеному статтею 251 КАС України..

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя-доповідач А.І. Рибачук

Судді Я.О. Берназюк

А.Ю. Бучик

В.М. Кравчук

О.П. Стародуб