Справа № 460/1102/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2024 року м. Рівне №460/1102/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., за участю секретаря судового засідання Ясковець О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача 1: представник Кочубей О.Л.,

відповідача 2: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна Комісія Міністерства охорони здоров`я України"
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи Рівненська обласна МСЕК №2 (далі відповідач-1), Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна Комісія Міністерства охорони здоров`я України» (далі відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача-1 в частині непроведення медичного огляду для встановлення відсотків втрати професійної працездатності;

- визнати протиправними дії відповідача-2 в частині непроведення медичного огляду для встановлення відсотків втрати професійної працездатності;

- зобов`язати відповідача-1 провести медичну експертизу з медичним оглядом, за результатами якого встановити наявність відсотків втрати професійної працездатності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що з квітня 2022 року він проходив військову службу у Збройних Силах України та 06.07.2022, при виконанні бойового завдання, внаслідок падіння отримав пошкодження правого колінного суглобу та розрив передньої хрестоподібної зв`язки ІІІ ступеню. Повідомив, що у період з 08.07.2022 до 13.07.2022 він перебував на стаціонарному обстеженні у закладі охорони здоров`я Військовій частині НОМЕР_1 , де 09.07.2022 йому проведено операцію. У зв`язку з цим, у період з жовтня 2022 року до січня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, за результатами чого військово-лікарською комісією встановлено його стан після операції та зроблено висновок про наявність травми, пов`язаної з проходженням військової служби. Зазначив, що у виписці з медичної карти стаціонарного хворого №5277, виданій 01.11.2023 Науково-дослідним інститутом реабілітації осіб з інвалідністю ВНМУ ім. М.І. Пирогова, йому встановлено основний діагноз правобічний післятравматичний гонартроз ІІ ст. легкою розгинальною контрактурою. Незважаючи на це, 29.11.2023 відповідачем-1 все ж було винесено рішення про невстановлення йому групи інвалідності, без проведення медичного огляду. Вважаючи такі дії та рішення відповідача-1 протиправними і необґрунтованими, у грудні 2023 року він звернувся до Рівненської обласної МСЕК №2 із заявою про проведення повторного огляду та винесення нового рішення, на підставі якої його медичну справу було надіслано відповідачу-2 для перевірки обґрунтованості прийнятого рішення. Однак, листом від 08.01.2024 відповідач-2 повідомив йому про відсутність підстав (на момент огляду) для встановлення інвалідності та, відповідно, про правомірність прийнятого відповідачем-1 рішення. Позивач зауважив, що ані відповідачем-1, ані відповідачем-2 не проведено щодо нього належного медичного огляду, чим порушено вимоги Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, та чинного законодавства, а тому просив суд позов задовольнити.

Ухвалою судді Жуковської Л.А. від 01.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/1102/24 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.02.2024, в межах встановленого судом строку, від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що 06.10.2023 до Рівненської обласної МСЕК №2 надійшло направлення на медико-соціальну експертну комісію (форма 088/о) ОСОБА_1 , на підставі якого 13.10.2023 позивач був оглянутий комісією. Вказав, що відповідно до даних огляду, наданих військово-медичних документів та чинного законодавства, чітких підстав для встановлення позивачу групи інвалідності та визначення відсотків втрати працездатності на момент його огляду не було, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження у Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів (м. Вінниця), на яке він погодився. Відповідач-1 пояснив, що рішення від 29.11.2023 про невстановлення позивачу групи інвалідності та визначення відсотків втрати працездатності прийнято ним відповідно до заключення Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця) від 21.11.2023 №1670, даних огляду ОСОБА_1 , представлених медичних документів та чинного законодавства. При цьому, підставою вказаного рішення слугувало те, що у позивача були виявлені лише незначні порушення статико-динамічної функції, що потребує продовження лікування та фізичної реабілітації особи. Таким чином, відповідач-1 вважає прийняте ним рішення обґрунтованим, таким, що прийняте згідно з нормами чинного законодавства. Крім того, відповідач-1 зауважив, що правомірність прийнятого ним рішення підтверджено відповідачем-2 за результатами заочного розгляду медико-соціальної справи ОСОБА_1 . За наведених обставин, відповідач-1 просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи №460/1102/24, призначеного на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 №66, головуючим суддею у справі визначено Борискіна С.А.

Ухвалою судді Борискіна С.А. від 22.02.2024 адміністративну справу №460/1102/24 прийнято до розгляду та вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою суду призначено підготовче судове засідання у справі на 25.03.2024.

24.02.2024, з використанням засобів поштового зв`язку, позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем-1 у відзиві заперечень, які за змістом аналогічні доводам, наведеним ним у позовній заяві. При цьому, наголосив, що його не викликали на засідання МСЕК для огляду та фіксування фізичного стану і розвитку хвороби, що, на його переконання, свідчить про порушення відповідачами вимог Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317.

Ухвалою суду від 25.03.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 04.04.2024.

У судовому засіданні 04.04.2024 позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги з підстав, наведених у поданих ним заявах по суті справи. Пояснив суду, що у квітні 2022 року він був мобілізований до лав Збройних Сил України у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України. У липні 2022 року, під час проведення військових навчань, внаслідок падіння, він травмував коліно правої ноги, у зв`язку з чим 09.07.2022 йому було проведено операцію. Зазначив, що внаслідок отриманої травми він був вимушений проходити кількаразове стаціонарне лікування (обстеження) у медичних закладах (установах) та у серпні 2023 року його було звільнено з військової служби. Вказав, що у вересні 2023 року, після проходження чергового медичного огляду, на підставі відповідних медичних документів та висновків його було направлено на медичний огляд МСЕК. Стверджував, що після проведеного комісією відповідача-1 первинного медичного огляду та проходження ним стаціонарного лікування у Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів (м. Вінниця), його не викликали на засідання комісії Рівненської обласної МСЕК №2, яке відбулося 29.11.2023 та на якому щодо нього прийнято рішення про невстановлення групи інвалідності. Крім того, звернув увагу суду на те, що відповідачем-2 безпідставно проведено заочний розгляд його медичної справи, оскільки у даному випадку правовідносини є спірними, а відтак, вимагали його особистої участі у такому огляді. Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач просив суд зобов`язати відповідача-1 визначити відсотки втрати ним працездатності та призначити групу інвалідності.

Представник відповідача-1 щодо задоволення позовних вимог заперечила з огляду на їх необґрунтованість й безпідставність. Пояснила суду, що рішення МСЕК від 29.11.2023 прийняте комісією відповідно до заключення Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця) від 21.11.2023 №1670, даних огляду ОСОБА_1 , засвідчених Актом огляду від 13.10.2023 №740, представлених медичних документів та чинного законодавства, а відтак є правомірним. Зазначила, що враховуючи незгоду позивача із прийнятим рішенням, висловлену у поданій ним 14.12.2023 заяві, керуючись пунктом 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, 15.12.2023 медичну справу ОСОБА_1 було надіслано до центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, а саме до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна Комісія Міністерства охорони здоров`я України», що у м. Київ. Розглянувши медичну справу позивача заочно, комісія відповідача-2 підтвердила, що на момент огляду підстав для встановлення йому групи інвалідності не було, та рекомендувала ОСОБА_1 продовжити лікування. Стверджувала, що позивач був присутній на засіданні Рівненської обласної МСЕК №2 при проведенні первинного його огляду 13.10.2023, на підтвердження чого просила долучити до матеріалів справи копію Акта огляду від 13.10.2023 №740. Що стосується участі позивача у засіданні МСЕК при прийнятті нею рішення від 29.11.2023, то представник відповідача-1 пояснила, що об`єктивні підстави та потреба для такого у комісії були відсутні, позаяк за результатами додаткового обстеження позивача у Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів (м. Вінниця), змін у стані здоров`я ОСОБА_1 , зафіксованому в Акті огляду від 13.10.2023 №740, не відбулось та останній був виписаний з клініки без динаміки. Також вказала, що обов`язку проведення повторного огляду особи комісією МСЕК після проходження нею додаткового обстеження (лікування) чинним законодавством не передбачено. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У встановлений судом строк відповідач-2 відзив на позовну заяву не надав, про причини неможливості його подання суд не повідомив та участь свого представника у розгляді справи не забезпечив.

Розглянувши заяви по суті справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду й вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квітні 2022 року був мобілізований та розпочав проходити військову службу у Збройних Силах України (Військова частина НОМЕР_2 ).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії (ВЛК) Військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2022 №865, у зв`язку із отриманою травмою, пов`язаною з проходженням військової служби, 13.07.2022 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено наступне: стан після операції (09.07.2022): артроскопії правого колінного суглобу, шейвінгу залишків передньої хрестоподібної зв`язки, з приводу закритого пошкодження (06.07.2022) капсульно-зв`язкового апарату правого колінного суглоба, розриву передньої хрестоподібної зв`язки ІІІ ступеню, з блоком правого колінного суглобу, з тимчасовим порушенням функції. Травма пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми не надана) (а.с.10).

Згідно з довідкою ВЛК Військової частини НОМЕР_3 від 17.10.2022 №2788, 17.10.2022 позаштатною постійно-діючою комісією проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 , за наслідками якого встановлено наступне: стан після оперативного лікування (04.10.2022): артроскопії пластики передньої хрестоподібної зв`язки, правого колінного суглоба з приводу її старого розриву (06.07.2022), з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки. Травма пов`язана з проходженням військової служби (довідка про обставини травми не надана) (а.с.11).

Також, відповідно до довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2022 №3015, 25.11.2022 проведено медичний огляд солдата по мобілізації ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено наступне: стан після операції (04.10.2022): артроскопії, аутопластики передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба з приводу її застарілого розриву (06.07.2022), з тимчасовим порушенням функції. Згідно наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370, травма відноситься до легких. Травма пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана (а.с.12).

У свою чергу, за змістом довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2023 №459, 19.01.2023 проведено медичний огляд солдата за мобілізацією ОСОБА_1 , яким встановлено таке: наслідки закритого розриву передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба (06.07.2022), лікованого оперативно (09.07.2022): артроскопія, шейвінгу залишків передньої хрестоподібної зв`язки (04.10.2022); аутопластики передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба у вигляді стійкої комбінованої контрактури з помірним порушенням функції. Травма пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана.

На підставі статті 61б графи ІІ Розкладу хвороб, ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби (а.с.13).

Пунктом 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 09.08.2023 №237 (по стройовій частині), солдата ОСОБА_1 , лаборанта фільтрувальної станції взводу забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 04.08.2023 №22-РС звільнено у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1 . З 09.08.2023 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, крім котлового (…) (а.с.14-15).

На підставі Свідоцтва про хворобу від 21.03.2023 №5032, 16.08.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 видано позивачу направлення №01-5/1915 на медичний огляд комісією МСЕК з метою встановлення групи інвалідності/відсотку втрати працездатності у зв`язку із травмою, пов`язаною з проходженням військової служби та захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби (а.с.38, 39).

Також, з метою переосвідчення на групу інвалідності, відповідно до Виписки з медичної карточки амбулаторного хворого від 25.09.2023, 29.09.2023 Комунальним некомерційним підприємством «Корецька міська лікарня» Корецької міської ради Рівненської області видано ОСОБА_1 направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК) (форма №088/о) (а.с.36-37).

На підставі згаданого вище направлення (форма №088/о) та доданих до нього медичних документів, 13.10.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі Рівненської обласної МСЕК №2 проведено первинний медичний огляд (експертизу) ОСОБА_1 з метою встановлення наявності ознак інвалідності, що підтверджується Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.10.2023 №740 (а.с.74-81).

За результатами проведеного обстеження, комісією відповідача-1 зроблено висновок про необхідність подальшого лікування позивача та запропоновано останньому пройти додаткове медико-соціальне експертне обстеження у Науково-дослідному інституті реабілітації інвалідів (м. Вінниця), що підтверджено сторонами справи також у судовому засіданні.

Згідно із медичним заключенням Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю (н.н.л.к.) ВНМУ ім. М.І. Пирогова (далі НДІ РОІ ВНМУ ім. М.І. Пирогова) від 21.11.2023 №1670, позивач знаходився на стаціонарному обстеженні у вказаному медичному закладі у період з 23.10.2023 до 01.11.2023. За результатами нагляду у клініці, змін у стані здоров`я ОСОБА_1 не відбулось та останній був виписаний без динаміки захворювання.

Крім того, за змістом цього документа, наявна у гр. ОСОБА_1 патологія опорно-рухового апарату з незначним порушенням статико-динамічної функції викликає зниження життєдіяльності у вигляді обмеження здатності до пересування 0-І ст., самообслуговування 0 ст., трудової діяльності 0-І ст. Потребує продовження лікування та фізичної реабілітації. При прогресуванні обмежень життєдіяльності, неефективності лікувальних та реабілітаційних заходів повторне звернення на МСЕК (а.с.43).

Наведене узгоджується зі змістом Виписки з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 01.11.2023 №5277 (а.с.16).

На підставі результатів медичного огляду позивача, зафіксованих в Акті огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.10.2023 №740, з урахуванням медичного заключення НДІ РОІ ВНМУ ім. М.І. Пирогова від 21.11.2023 №1670, 29.11.2023 Рівненською обласною МСЕК №2 прийнято рішення про невстановлення позивачу групи інвалідності, з рекомендацією подальшого медичного нагляду та лікування.

При цьому, правовою підставою для прийняття вказаного рішення визначено наказ Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 №561 та постанову Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (а.с.74-81).

Про прийняття означеного вище рішення Рівненська обласна МСЕК №2 повідомила позивача листом від 29.11.2023 за вих. №761/05-31, у якому, між іншим, повідомлено ОСОБА_1 , що при погіршенні стану його здоров`я, яке суттєво обмежуватиме його життєдіяльність (підтвердженого епікризами закладів охорони здоров`я), він може повторно оформити медичні документи на МСЕК, згідно з чинним законодавством (а.с.44).

Не погодившись із рішенням комісії відповідача-1, 14.12.2023 позивачем подано до Рівненської обласної МСЕК №2 заяву про проведення повторного огляду та винесення нового рішення за результатами такого огляду (а.с.18-19).

На підставі заяви позивача, 15.12.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслано медико-експертну справу ОСОБА_1 на адресу Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна Комісія Міністерства охорони здоров`я України» для проведення перевірки обґрунтованості прийнятого рішення, що підтверджується супроводжуючою запискою від 15.12.2023 №910/01-14/23 (а.с.42).

За наслідками заочного розгляду відповідачем-2 медико-експертної справи ОСОБА_1 , 29.12.2023 Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ України складено Акт огляду №1736, яким підтверджено відсутність підстав для встановлення позивачу групи інвалідності та обґрунтованість рішення обласної комісії МСЕК (пункт 30.4 цього рішення).

Поряд з цим, у пункті 36 згаданого Рішення відповідачем-2 рекомендовано обласній МСЕК повернутися до розгляду порушеного питання при погіршенні стану здоров`я і наданні нового направлення на МСЕК форми №088/о (а.с.47-50).

Про прийняте рішення Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна Комісія Міністерства охорони здоров`я України» повідомив Рівненську обласну МСЕК №2 та ОСОБА_1 листом від 08.01.2024 за вих. №56-17/13/-74 (а.с.46).

Не погоджуючись з такими діями і рішеннями відповідачів, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 17 Основного Закону передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-XII, інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 №2961-IV передбачено, що медико-соціальна експертиза встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.

За змістом статті 7 вказаного Закону, медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Особа з обмеженнями повсякденного функціонування направляється для проходження медико-соціальної експертизи з метою підтвердження стійкого обмеження життєдіяльності та встановлення статусу "особа з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю" у разі виявлення мультидисциплінарною реабілітаційною командою ознак стійкого обмеження життєдіяльності, що зазначається в індивідуальному реабілітаційному плані.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема:

- групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності;

- види трудової діяльності, рекомендовані особі з інвалідністю за станом здоров`я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою особи з інвалідністю (крім випадків, коли особу з інвалідністю визнано недієздатною);

- ступінь втрати здоров`я, групу інвалідності, причину, зв`язок і час настання інвалідності громадян, які постраждали внаслідок політичних репресій або Чорнобильської катастрофи, військової агресії Російської Федерації проти України.

Медико-соціальні експертні комісії:

- встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації;

- складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми;

- вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів;

- забезпечують своєчасний огляд (переогляд) повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю. У разі якщо особа, яка звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд (переогляд) до комісії за станом здоров`я згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії, огляд (переогляд) проводиться за місцем її проживання (вдома), у тому числі за місцем проживання у стаціонарних установах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб або в закладах охорони здоров`я, в яких така особа перебуває на лікуванні;

- вносять до централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про повнолітніх осіб, яких визнано особами з інвалідністю.

Медико-соціальні послуги з огляду повнолітніх осіб і послуги лікарсько-консультативних комісій з огляду дітей надаються безоплатно.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі Положення про МСЕ).

Так, відповідно до абзацу першого пункту 3 Положення про МСЕ, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Пунктом 4 Положення про МСЕ визначено, що медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Згідно з пунктом 15 Положення про МСЕ, комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Пунктом 17 цього Положення передбачено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (пункт 20 Положення про МСЕ).

З огляду на наведене, слід дійти висновку, що обов`язковою умовою для проведення медико-соціальної експертизи особи, яка звернулася до медико-соціальної експертної комісії з метою встановлення інвалідності, є наявність у такої особи направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я, виданого за результатами проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

При цьому, суд зауважує, що відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (абзац перший пункту 18 Положення про МСЕ).

Аналізуючи зміст заявлених позовних вимог, суд зазначає, що спірним питанням правовідносин між ОСОБА_1 та Рівненським обласним центром медико-соціальної експертизи в особі Рівненської обласної МСЕК №2 і Державним закладом «Центральна медико-соціальна експертна Комісія Міністерства охорони здоров`я України» є правомірність дій відповідачів при проведенні ними передбаченої законами України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» медико-соціальної експертизи стану здоров`я позивача з метою встановлення в нього ознак інвалідності та визначення відсотків (ступеня) втрати працездатності.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначає Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі Положення №1317).

Так, відповідно до пункту 5 Положення №1317, у разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до комісії за станом здоров`я згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії у зв`язку з тим, що проживає у віддаленій місцевості, огляд проводиться за місцем проживання (вдома), у тому числі за місцем проживання у стаціонарних установах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб або в закладах охорони здоров`я, в яких така особа перебуває на лікуванні.

У разі подання письмової заяви особою, що звертається для встановлення інвалідності (її законним представником), у якої наявні захворювання, дефекти, необоротні морфологічні стани, порушення функцій органів та систем організму, за яких група інвалідності встановлюється безстроково, перелік яких затверджується МОЗ, комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.

За приписами пункту 7 Положення №1317, комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.

За наявності підстав для заочного проведення медико-соціальної експертизи, визначених у пункті 5 цього Положення, комісія проводить експертизу протягом трьох робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі направлення ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.08.2023 №01-5/1915, Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) (форма №088/о), виданого КНП «Корецька міська лікарня» Корецької міської ради Рівненської області 29.09.2023, позивача було направлено на медичний огляд комісією МСЕК з метою встановлення групи інвалідності/відсотку втрати працездатності у зв`язку із травмою, пов`язаною з проходженням військової служби та захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби (а.с.36-37, 38).

13.10.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі Рівненської обласної МСЕК №2 проведено первинний медичний огляд (експертизу) ОСОБА_1 з метою встановлення у нього наявності ознак інвалідності, що підтверджується Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.10.2023 №740 (а.с.74-81, далі Акт огляду №740).

Зокрема, за змістом Акта огляду №740, при проведенні 13.10.2023 медичного огляду позивача комісією МСЕК визначено зріст та вагу ОСОБА_1 , останнього оглянуто такими лікарями, як хірург, невролог, окуліст та інші. Комісією також проаналізовано дані проведених щодо позивача медичних досліджень.

З огляду на наведене, суд критично оцінює твердження позивача про те, що його взагалі не було викликано на комісію МСЕК та щодо нього не проведено медичного огляду.

Зазначені твердження також не знайшли свого підтвердження за наслідками розгляду справи по суті та були спростовані представником відповідача-1 у судовому засіданні.

Оцінюючи доводи позивача про прийняття комісією відповідача-1 рішення від 29.11.2023 за його відсутності, суд враховує таке.

Відповідно до абзацу третього пункту 14 Положення про МСЕ, комісії мають право направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, до лікувально-профілактичних закладів для проведення огляду з метою уточнення діагнозу і призначення відповідного лікування.

За правилами абзацу третього пункту 24 Положення №1317, в особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Як встановлено вище судом та підтверджується матеріалами справи, 13.10.2023 Рівненською обласною МСЕК №2 проведено первинний медичний огляд ОСОБА_1 , результати якого зафіксовано в Акті огляду №740.

У той же час, враховуючи стан фізичного здоров`я позивача, останнього було направлено за його згодою на додаткове лікування до НДІ РОІ ВНМУ ім. М.І. Пирогова (м. Вінниця), за наслідками якого вказаним медичним закладом надано заключення (консультативний висновок) від 21.11.2023 №1670, за змістом якого, зокрема, за результатами нагляду у клініці, змін у стані здоров`я ОСОБА_1 не відбулось та останній виписаний без динаміки захворювання.

Таким чином, з огляду на відсутність будь-яких змін у стані фізичного здоров`я позивача після проходження ним лікування у НДІ РОІ ВНМУ ім. М.І. Пирогова та наявність результатів первинного огляду позивача комісією МСЕК від 13.10.2023, слід дійти висновку про відсутність у Рівненської обласної МСЕК №2 підстав (потреби) проводити повторний медичний огляд ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що Положення про МСЕ та Положення №1317 не містять приписів про право або обов`язок участі особи, щодо якої вирішується питання про встановлення інвалідності/визначення відсотків втрати працездатності, у прийнятті рішення за результатами її експертного огляду комісією МСЕК.

Натомість, абзацом першим пункту 19 та пунктом 22 Положення про МСЕ визначено, що комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою. Рішення Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, Кримської республіканської, обласних, центральних міських комісій (у тому числі в разі проведення огляду у складних випадках) приймається більшістю голосів членів комісій (…).

А тому, на переконання суду, при прийнятті рішення від 29.11.2023, оформленого Актом огляду медико-соціальною експертною комісією від 13.10.2023 №740, Рівненська обласна МСЕК №2 діяла в межах наданих їй повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, зокрема, вимог Положення про МСЕ та Положення №1317.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача-1 щодо непроведення медичного огляду позивача для встановлення відсотків втрати ним професійної працездатності, у зв`язку з чим останні не підлягають задоволенню судом.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача-2 в частині непроведення медичного огляду позивача для встановлення відсотків втрати ним професійної працездатності, суд зазначає наступне.

За правилами абзацу першого пункту 24 Положення №1317, рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

У свою чергу, нормами пункту 13 Положення про МСЕ передбачено, що центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, зокрема:

- проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх;

- повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми;

- проводить у складних випадках огляд хворих та осіб з інвалідністю за направленнями обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи.

Матеріалами справи підтверджується, що не погодившись із рішенням комісії відповідача-1, 14.12.2023 позивачем подано до Рівненської обласної МСЕК №2 заяву про проведення повторного огляду та винесення нового рішення за результатами такого огляду (а.с.18-19).

На підставі вказаної заяви, відповідачем-1 було надіслано медико-експертну справу позивача до центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна Комісія Міністерства охорони здоров`я України» для проведення перевірки обґрунтованості прийнятого рішення.

За наслідками заочного розгляду відповідачем-2 медико-експертної справи ОСОБА_1 , 29.12.2023 центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ України складено Акт огляду медико-соціальною експертною комісією №1736, яким підтверджено відсутність підстав для встановлення позивачу групи інвалідності та обґрунтованість рішення обласної комісії МСЕК (пункт 30.4 цього рішення) (а.с.47-50).

Враховуючи викладене, суд не погоджується з твердженнями позивача щодо непроведення відповідачем-2 щодо нього медичного огляду для встановлення відсотків втрати ним професійної працездатності та вважає їх безпідставними.

Що стосується форми проведення такого огляду відповідачем-2, то з аналізу змісту пункту 13 Положення про МСЕ слід дійти висновку, що на центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ покладено обов`язок проводити огляд хворих та осіб з інвалідністю виключно у складних випадках та за направленням обласних, Київського та Севастопольського міських центрів (бюро) медико-соціальної експертизи. В інших випадках розгляд медико-експертних справ здійснюється заочно.

При цьому, суд зауважує, що поняття «складний випадок» є оціночним та визначається медико-соціальною експертною комісією з урахуванням стану здоров`я особи (наявних захворювань) і документів, які входять до складу медичної справи особи.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження складного характеру наявного у нього захворювання, відповідних висновків науково-дослідних інститутів, а також доказів наявності направлення обласної медико-соціальної експертної комісії на проходження ним повторного медичного огляду у центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ, що, на переконання суду, свідчить про правомірність проведення відповідачем-2 повторного огляду медико-експертної справи позивача саме у заочній формі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у вказаній вище частині.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 провести медичну експертизу з медичним оглядом позивача, за результатами якого встановити наявність відсотків втрати професійної працездатності, то суд зазначає, що дана позовна вимога є похідною від позовних вимог про визнання протиправними дій відповідачів щодо непроведення медичного огляду позивача для встановлення відсотків втрати ним професійної працездатності, які не знайшли свого підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а відтак, у задоволенні вказаної вище вимоги слід також відмовити.

Крім того, суд звертає увагу, що за приписами частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, з урахуванням встановлених судом обставин справи, ухвалення рішення про зобов`язання відповідача провести медичну експертизу з медичним оглядом позивача, за результатами якого встановити наявність відсотків втрати професійної працездатності, свідчитиме про втручання суду у дискреційні функції суб`єкта владних повноважень сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження іншого суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного вище, з урахуванням встановлених судом обставин, оцінивши надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені позивачем належними і достатніми доказами.

Також, при вирішенні цієї адміністративної справи суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За правилами частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на усе вищенаведене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідачі діяли у межах наданих їм повноважень, та у спосіб, передбачений чинним законодавством, з урахуванням приписів матеріального права, а відтак, правомірність їх дій не спростована позивачем у ході судового розгляду справи.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, Державного закладу "Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Рівненський обласний центр медико-соціальної експертизи ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ) Відповідач - Державний заклад "Центральна медико-соціальна експертна Комісія Міністерства охорони здоров`я України" (вул. Коцюбинського, 9, м. Київ, 02088, ЄДРПОУ/РНОКПП 38260065)

Повний текст рішення складений 15 квітня 2024 року.

Суддя С.А. Борискін