Справа № 448/910/23
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/910/23
Провадження № 2-а/448/2/24
І м е н е м У к р а ї н и
15.04.2024 року Мостиський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Романченко І.А.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остаповича В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська в режимі відео конференції заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остаповича Вячеслава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа на стороні відповідача інспектор СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Козак Марта Євгенівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №783244 від 19.04.2023р., -
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 28.02.2024р. задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа на стороні відповідача інспектор СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Козак Марта Євгенівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №783244 від 19.04.2023р.

04.03.2024р. до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Остаповича В.М. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій такий просить стягнути з відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області в користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000 грн. Також стороною позивача в порядку, передбаченому ч.7 ст.139 КАС України, подано докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом частин першої, п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої та частини третьої статті 252 КАС, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остапович В.М. підтримав вимоги заяви про прийняття додаткового рішення про розподіл понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Підтвердив ті обставини, що позивач ОСОБА_1 здійснив оплату наданої йому професійної правничої допомоги, підтвердженням даного факту є надані суду оригінали квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №26 від 04.07.2023р., виданої АТ «Ощадбанк» та оригінал квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 01.03.2024р., виданої АТ КБ «Приватбанк». Просив суд врахувати ті обставини, що до закінчення судових дебатів ним (представником позивача) у відповідності до вимог ч.7 ст.139 КАС України скеровано на адресу суду заяву, якою повідомлено суд про те, що докази про підтвердження витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані стороною позивача у встановленому процесуальним законодавством порядку протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі; стороною позивача в подальшому з дотриманням строку, визначеного ч.7 ст.139 КАС України, подано докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі. Також ствердив, що від сторони відповідача не надходило жодних заперечень з приводу заявленої стороною позивача заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.

Відповідачі - Головне управління Національної поліції у Львівській області та Яворівський районний відділ поліції Головного управління національної поліції у Львівській області були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, правом на участь у судовому засіданні не скористалися. Про причини неявки представники відповідачів суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх (представників) відсутності чи про відкладення розгляду на адресу суду не надходили.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, - на адресу суду відповідачі не подавали.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, інспектор СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Козак Марта Євгенівна в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомленою про дату, час і місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Про причини неявки третя особа суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення розгляду на адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши думку сторони позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи поданої заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В контексті наведеного Верховний Суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що Відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2020 у справі № 400/478/19, 22 квітня 2020 у справі № 440/1757/19.

В той же час, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 28.02.2024р. задоволено позов ОСОБА_1 , а саме ухвалено: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №783244 від 19.04.2023 року, винесену інспектором СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Козак Мартою Євгенівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП, а справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, - закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, у вищевказаному судовому рішенні судом вирішено питання щодо розподілу між відповідачами понесених позивачем ОСОБА_1 судових витрат у виді судового збору, натомість не вирішено питання про розподіл понесених ним інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема стосовно витрат на професійну правничу допомогу.

У ході судового розгляду справи, зокрема до закінчення судових дебатів, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остапович В.М. 26 січня 2024 року скерував на адресу суду письмову заяву в порядку, передбаченому ч.7 ст.139 КАС України, якою повідомив, що докази фактичних судових витрат, що понесені позивачем, будуть надані стороною позивача після ухвалення рішення з дотриманням строку, визначеного ч.7 ст.139 КАС України.

У визначений законом строк представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остапович В.М. подав заяву про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій просить стягнути з відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області в користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000 грн. До зазначеної заяви додано докази понесених позивачем судових витрат: копію договору про надання правової допомоги №01/27/06/23 від 27.06.2023р., укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Остапович та партнери», у тексті якого наявні умови (пункти) щодо ціни та порядку оплати наданих юридичних послуг Адвокатським бюро; копію рахунку на оплату №01/27/06/23/1 від 03.07.2023р., виставленого Адвокатським бюро «Остапович та партнери» ОСОБА_1 ; оригінал та копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки в сумі 3000 грн. за №26 від 04.07.2023р., виданої АТ «Ощадбанк»; виписку з рахунку Адвокатського бюро «Остапович та партнери» в ПАТ «УкрСиббанк» за 04.07.2023р.; копію рахунку на оплату №01/28/02/24/1 від 28.02.2024р., виставленого Адвокатським бюро «Остапович та партнери» ОСОБА_1 , у якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги; оригінал та копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки в сумі 18 000 грн. від 01.03.2024р., виданої АТ КБ «Приватбанк»; виписку з рахунку Адвокатського бюро «Остапович та партнери» в ПАТ «УкрСиббанк» за 01.03.2024р.

Верховний Суд, розглядаючи питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у своїй судовій практиці неодноразово зазначав, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Такий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 21 червня 2022 року у справі №826/11302/18, а також у додатковій постанові від 10 березня 2023 року у справі №520/2325/21 та ін.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Водночас у контексті наведених у цьому судовому рішенні висновків варто наголосити на тому, що Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у даному випадку сторона відповідача не скористалась правом на відповідні заперечення проти вимог сторони позивача щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги у зазначеному розмірі. Жодних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, з наданням відповідних доказів на підтвердження доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами - сторона відповідача зі свого боку до суду не подала, хоча обов`язок доведення неспівмірності витрат відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України покладено саме на сторону, яка в цьому зацікавлена.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Відтак, з урахуванням складності даної справи, тривалості її розгляду, кількості проведених по справі судових засідань, витраченого адвокатом часу, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, кваліфікації і досвіду адвоката, значення справи для сторони, фінансового стану клієнта, на переконання суду, у даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката є документально підтвердженим та доведеним, такий є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, надані стороною позивача документи, а також урахувавши, що відповідач не заперечив проти доводів позивача, власних мотивів стосовно неспівмірності понесених позивачем витрат і наявності у зв`язку із цим підстав для зменшення їх розміру не навів, суд приходить до висновку, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 21 000 грн.

Відтак, суд приходить до висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000 грн.

Керуючись ст.ст.2, 16, 132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остаповича Вячеслава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області та Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа на стороні відповідача інспектор СРПП відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Козак Марта Євгенівна, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №783244 від 19.04.2023р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 21 000 (двадцять одну тисячу) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, , адреса електронної пошти: ; .

Відповідач: Яворівський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 81100, м.Яворів, вул.І.Франка, 28 Львівської області, адреса електронної пошти: .

Третя особа: інспектор СРПП Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Козак Марта Євгенівна, місце служби за адресою: 81300, м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак