Справа № 280/2343/24
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Справа № 280/2343/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії (не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 його періоди роботи з 28.09.1987 по 01.12.1991, з 02.12.1991 по 31.01.1992 та з 01.02.1992 по 28.03.1996) від 24.01.2024 №63;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути первинне звернення (заяву за призначенням/перерахунком пенсії ОСОБА_1 від 18.01.2024) до пенсійного органу з урахуванням висновку суду (правової оцінки), наведеного у судовому рішенні та зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 28.09.1987, у тому числі періоди роботи з 28.09.1987 по 01.12.1991, з 02.12.1991 по 31.01.1992 та з 01.02.1992 по 28.03.1996 за професіями, передбаченими Списком №2.

Ухвалою суду від 18.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що рішення органу ПФУ від 24.01.2024 №63, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що під час вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 до пільгового стажу протиправно не було зараховано періоди роботи з 28.09.1987 по 01.12.1991, з 02.12.1991 по 31.01.1992 та з 01.02.1992 по 28.03.1996 за професіями, передбаченими Списком №2, оскільки такі періоди належним підтверджені відомостями з трудової книжки та уточнюючими довідкам з підприємства на якому працював позивач. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відмова у призначенні пенсії є правомірною, оскільки позивачем у встановленому порядку не було підтверджено наявності у нього пільгового стажу по Списку №2 у необхідному розмірі. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 18.01.2024 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 24.01.2024 №63, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із не підтвердженням пільгового стажу роботи.

При цьому, у спірному рішення зазначено про те, що «…за доданими документами до пільгового стажу роботи за Списком №2 не враховано періоди пільгової роботи за списком №2 відповідно до довідок про пільговий характер роботи та про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №25, 26, 27 видані 18.06.2021, оскільки довідки не відповідають вимогам Постанови №637 пункту 20 додаток 5 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме: у довідці №25, 26 зроблено посилання на Постанову, яка на момент пільгової роботи була не чинною; відсутнє посилання на постанову, яка на період пільгової роботи була чинною; крім того, у довідці відсутня інформація про характер виконуваних робіт на підприємстві, відсутня інформація які роботи виконував на відповідній посаді. Також слід зазначити про те, що у довідках про пільговий характер роботи відсутній підпис керівника підприємства, довіреність щодо права делегування підпису на іншу особу відсутня...».

Позивач не погодившись зі спірним рішенням про відмову в призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 орган ПФУ вказав на те, що позивачем не підтверджено наявність пільгового стажу.

При цьому, органом Пенсійного фонду не зараховано пільгового стажу позивача періоди роботи з 28.09.1987 по 01.12.1991, з 02.12.1991 по 31.01.1992 та з 01.02.1992 по 28.03.1996.

Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення, у т.ч. пільгове пенсійне забезпечення.

З матеріалів справи судом встановлено, що під час звернення за призначенням пенсії позивачем органу ПФУ було надано:

довідку від 18.06.2021 №25, видану ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат», в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 працював з 28.09.1987 по 01.12.1991 за професією електрозварника 3 розряду, що передбачена Списком №2;

довідку від 18.06.2021 №27, видану ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат», в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 працював з 02.12.1991 по 31.01.1992 за професією електрозварника 4 розряду, що передбачена Списком №2;

довідку від 18.06.2021 №26, видану ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат», в якій зазначено про те, що ОСОБА_1 працював з 01.02.1992 по 28.03.1996 за професією електрогазозварника 5 розряду, що передбачена Списком №2.

Щодо посилань органу Пенсійного фонду України на те, що зазначені довідки підписані не керівником підприємства, суд зазначає, що позивач не має впливу на формування підприємством відповідних довідок, як і не володіє інформацією про те хто з посадових осіб підприємства має право на підписання таких довідок.

Суд зазначає, що відповідач у разі сумнівів щодо достовірності видачі зазначених довідок мав право звернутися на підприємство з питання перевірки дотримання правомірності їх видачі, проте таким правом не скористався.

Щодо посилань на те, що у наданих довідках зазначено нечинні списки посад, суд зазначає, що довідки надаються для підтвердження роботи особи на посадах з особливо важкими та шкідливими умовами праці, тому такі довідки повинні підтверджувати саме факт роботи особи на посадах з особливо важкими та шкідливими умовами праці.

Відповідачем не спростовано ту обставину, що роботи на посадах які обіймав позивач протягом періоду з 28.09.1987 по 01.12.1991, з 02.12.1991 по 31.01.1992 та з 01.02.1992 по 28.03.1996, відносяться до посад з особливо важкими та шкідливими умовами праці по Списку №2, а тому такі періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача по Списку №2.

Щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. І саме Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Рівненській області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

За таких обставин, позовні вимоги до ГУ ПФУ в Запорізькій області на даний час є необґрунтованими.

Також, суд зазначає, що позивач просить зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 28.09.1987, у тому числі періоди роботи з 28.09.1987 по 01.12.1991, з 02.12.1991 по 31.01.1992 та з 01.02.1992 по 28.03.1996 за професіями, передбаченими Списком №2.

Разом з тим, як встановлено зі спірного рішення про відмову в призначенні пенсії, до страхового стажу враховано всі періоди, а періоди роботи з 28.09.1987 по 01.12.1991, з 02.12.1991 по 31.01.1992 та з 01.02.1992 по 28.03.1996 не було враховано саме до пільгового стажу роботи за Списком №2.

А відповідно наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати зазначені періоди саме до пільгового стажу по Списку №2.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м.Рівне, Борисенка Олександра, 7, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.01.2024 №63 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку №2 період його роботи з 28.09.1987 по 01.12.1991, з 02.12.1991 по 31.01.1992 та з 01.02.1992 по 28.03.1996, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18.01.2024, з урахуванням рішення суду по даній справі.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова