Справа № 160/8057/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 квітня 2024 року Справа №160/8057/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2024р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Державної установи "Центр пробації" та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування з 29 січня 2020 по 28 листопада 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні позивачеві грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, тобто без врахування положень пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб (в редакції чинній з 29.01.2020);

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві з 29 січня 2020 року по 28листопада 2022 року грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, визначивши їх розмір виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідної календарного року, а саме: встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2020 рік станом на 01.01.2020, встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 р., встановленого Законом України Про державний бюджет на 2022 рік станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, за весь час затримки виплати - за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.04.2024р. зазначена позовна заява була залишена без руху на підставі ч.1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивача у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки адміністративного позову шляхом надання до канцелярії суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р., вказавши інші підстави для поновлення строку в період з 01.07.2023р. по 02.10.2023р., та надати докази поважності причин його пропуску на її підтвердження, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали суду від 03.04.2024р. - 07.04.2024р. від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду позивача з цим позовом та поновити їй строк на звернення до суду з даним позовом.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на те, що вона наразі займається оформленням призначення їй пенсії за вислугою років та відповідних пенсійних виплат та 08 березня 2024 року звернулась (засобами телефонного зв`язку) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для отримання інформації стосовно призначення їй пенсії відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та під час розмови з фахівцем позивач й дізналась відносно проведених виплат, сум, розрахунків та нарахувань ДУ Центр пробації з нею за весь період її роботи в установі та при звільненні, а також позивачу було повідомлено на підставі яких сум грошового забезпечення останній буде проводитись обчислення пенсії та в якому розмірі; 08 березня 2024 року представником позивача було направлено на адресу відповідача адвокатський запит, на який 15 березня 2024 року надійшов лист-відповідь на вказаний запит, згідно з яким повідомлено, що у період 2020 - 2022 років відповідач при нарахуванні позивачу всіх складових грошового забезпечення використовував розрахункову величину прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 рік у розмірі 1762 грн. та підстави для здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги із застосуванням прожиткового мінімуму станом на 01 січня відповідного календарного року відсутні та саме відповідь на запит відповідача є підставою для звернення до суду; до 15.03.2024 року позивач не отримувала від відповідача, а ні під час роботи, а ні під час звільнення жодних відомостей/письмових повідомлень щодо призначення, обчислення і виплати їй грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги на оздоровлення), за період з січня 2020 року по 23 листопада 2022 року, а отже, не могла раніше знати, що її права порушуються, тобто, фактично позивач дізналась про порушення своїх прав лише 15.03.2024 року після отримання листа-відповіді на запит та грошового атестату №121, яким й повідомлено, що у період 2020 - 2022 років відповідач при нарахуванні позивачу всіх складових грошового забезпечення використовував розрахункову величину прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 рік у розмірі 1762 грн.; даний спір стосується грошового забезпечення, право на яке у позивача виникло починаючи з 2020 року, до внесення змін до статті 233 КЗпП України, відтак, керуючись принципом правової визначеності, не вважається за можливе застосовувати до вказаних правовідносин статтю 233 КЗпП України у новій редакції.

Так, з метою відкриття провадження у даній справі та досліджуючи надані позивачем докази на виконання вимог ухвали суду від 03.04.2024р. разом з поданою заявою про усунення недоліків, в якій викладена заява про поновлення строків звернення до суду з цим позовом, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви позивача про поновлення строків на звернення до суду з даним позовом слід відмовити, а позовну заяву слід залишити без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Частиною 1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані, вказані нею у заяві, визнані судом не поважними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також і за приписами ч.6 ст.161 вказаного Кодексу передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, в заяві про усунення недоліків позивач просить поновити їй строк звернення до суду з даним з тих підстав, що вона довідалась про порушення своїх прав лише 15 березня 2024 року, після отримання відповіді на адвокатський запит.

Проте, вищенаведені викладені позивачем у заяві підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом у період з 01.07.2023р. по 02.10.2023р. слід визнати неповажними, оскільки, отримуючи грошове забезпечення щомісячно відповідно до вимог трудового законодавства, позивач не могла не знати про розміри та складові її грошового забезпечення.

Окрім того, викладені у заяві обставини щодо вжиття позивачем заходів та скерування адвокатських запитів до відповідача лише 08.03.2024р. та отримання відповіді на нього 15.03.2024р. не змінює початку перебігу строку звернення до суду з даним позовом, встановленого ст.233 КЗпП України, у редакції чинній з 19.07.2022 та який сплинув у лютому 2023 року, а з урахуванням карантину строк сплинув 02.10.2023р.

При цьому, судом враховується, що позивач почала вживати заходи на відновлення своїх прав лише у березні 2024 року (адвокатський запит від 08.03.2024р.), тобто, після спливу майже 1 року 4 місяців, що не може вважатися поважними причинами, а наведене свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Також, відповідний висновок щодо початку перебігу строків звернення до суду з позовом узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022р. у справі №990/115/22.

Жодних інших доказів неможливості звернення позивача з цим позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р. впродовж періоду з 28.11.2022р. по березень 2024 року у поданій заяві не наведено та доказів поважності пропуску строку звернення за наведений період до такої заяви не додано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вищенаведені досліджені судом підстави не є поважними, а відповідно, не можуть бути обрані судом обґрунтованими підставами для поновлення позивачеві пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.

Суд також враховує і те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 (№ в ЄДРСР 110187784).

Отже, під час вирішення питання про достатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності обставин, на які посилається позивач у заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду, покладається саме на позивача.

За викладеного, суд не находить обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р., які досліджені вище, відповідно, такі підстави поважності пропуску строку звернення до суду, визнаються судом неповажними, тому у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення з цим позовом, викладеним у заяві про усунення недоліків, слід відмовити згідно ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані, вказані нею у заяві, визнані судом не поважними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також і за приписами ч.6 ст.161 вказаного Кодексу передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, слід дійти висновку, що даний позов слід залишити без руху та запропонувати позивачеві надати заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом із наведенням у ній інших підстав для його поновлення та відповідних доказів, виходячи з вимог вищезазначених приписів.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем адміністративний позов поданий без додержання вимог, встановлених ст.ст.123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому даний позов підлягає залишенню без руху із встановленням позивачеві п`ятиденного строку для усунення недоліків з дня отримання ухвали про залишення позову без руху.

Вищезазначені недоліки уточненого адміністративного позову мають бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позову без руху шляхом надання до канцелярії суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р., вказавши інші підстави для поновлення строку в період з 01.07.2023р. по 02.10.2023р., та надати докази поважності причин його пропуску на її підтвердження, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ст.ст.243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду у справі №160/8057/24 - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачеві у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, усунути недоліки адміністративного позову шляхом надання до канцелярії суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом в частині позовних вимог за період з 19.07.2022р. по 28.11.2022р., вказавши інші підстави для поновлення строку в період з 01.07.2023р. по 02.10.2023р., та надати докази поважності причин його пропуску на її підтвердження, у відповідності до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст.ст.294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва