Справа № 200/1183/24
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року Справа№200/1183/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса тимчасового перебування: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 )

до Донецького апеляційного суду (адреса: пр. Миру, 1а, м. Маріуполь, Донецька область, 87500 )

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецького апеляційного суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії Донецького апеляційного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки від 14 лютого 2024 року вих. № 3.11-16/11/2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного із застосуванням встановленого абзацом 5 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102,00 гривні;

- зобов`язати Донецький апеляційний суд видати судді у відставці ОСОБА_1 довідку за формою, встановленою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із застосуванням встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460- IX розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3 028,00 гривень, що складає 283 118,00 грн. з урахуванням складових суддівської винагороди: - посадовий оклад, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX встановлено на 1 січня 2024 року у 3028,00 грн., з застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, що складає 166 540,00 грн. (3028,00 х 50 х 1,1); - доплата за вислугу років (70%) - 116 578,00 грн. (166 540,00 х 70%).

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/1183/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Зазначеною ухвалою відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до участі у справі у якості третьої особи.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

За правилами частини 5 та частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 03 березня 1993 року по 25 червня 2020 року вона працювала на посаді судді. Рішенням Вищої ради правосуддя від 18 червня 2020 року № 1872/0/15-20 звільнена з посади судді Донецького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку; наказом голови Донецького апеляційного суду № 406/к від 19 червня 2020 року позивача 25 червня 2020 року відраховано зі штату суду. З 26 червня 2020 року позивач є суддею у відставці та відповідно до статті 142 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Згідно частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Враховуючи, що з 01 січня 2024 року змінився розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, який є складовою визначення розміру базового посадового окладу судді і відповідно інших складових суддівської винагороди, виникли підстави для перерахунку з 01 січня 2024 року призначеного позивачу грошового утримання. Згідно пункту 6 розділу IV цього Порядку перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці), або за зверненням судді у відставці. Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці. З метою реалізації свого права на перерахунок з 01 січня 2024 року призначеного грошового утримання судді у відставці позивач 09 січня 2024 року звернулася до Донецького апеляційного суду із заявою, в якій просила видати їй довідку за формою, встановленою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008, про суддівську винагороду станом на 01 січня 2024 року, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Донецького апеляційного суду, що працює на відповідній посаді, з урахуванням складових суддівської винагороди. 15 лютого 2024 року позивач отримала від Донецького апеляційного суду довідку вих. № 3.11-16/11/2024 від 14.02.2024, згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01 січня 2024 року складає 196 537,00 грн. Тобто згідно виданої довідки розмір суддівської винагороди станом на 01 січня 2024 року з 25 червня 2020 року не змінився та обчислений відповідачем станом на 01 січня 2024 року із застосуванням встановленого абзацом 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з урахуванням положень абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року №3460-IX із застосуванням для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102,00 грн., що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти зазначених вимог позивача та вважає їх безпідставними, просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив наступне. Рішенням Вищої ради правосуддя від 18 червня 2020 року № 1872/0/15-20 ОСОБА_1 звільнена з посади судді Донецького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, наказом голови Донецького апеляційного суду № 406/к від 19 червня 2020 року ОСОБА_1 з 25 червня 2020 року відраховано зі штату суду. 09.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до Донецького апеляційного суду щодо надання довідки за формою, встановленою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із застосуванням встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460- IX розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3 028,00 гривень, що складає 283 118,00 грн. з урахуванням складових суддівської винагороди. Донецький апеляційний суд надав довідку про суддівську винагороду судді станом відповідно до штатного розпису суду та чинного законодавства. Відповідач зазначає, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Отже, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачає визначення розміру суддівської винагороди у конкретно вираженому обчисленні, а лише встановлює алгоритм її розрахунку. Так, суддівська винагорода складається з 2 елементів - посадового окладу і 4 видів доплат. В свою чергу, посадовий оклад розраховується в кількості прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. Донецький апеляційний суд погоджується, що стаття 135 ч. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Для розрахунку розміру суддівської винагороди для обчислення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід брати до уваги виключно той показник, який передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів», як єдиним нормативним актом, який може визначати розмір суддівської винагороди, а саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Разом з тим, введення в Законах України «Про Державний бюджет» спеціальної категорії прожиткового мінімуму для суддів, а саме «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня», тягне для відповідача обов`язок застосовувати дану норму, так як він не наділений правом на тлумачення закону та застосування його на власний розсуд за наявності суперечностей чи неузгодженості. Таким чином, в діях Донецького апеляційного суду відсутня протиправність, оскільки він діяв на виконання норми закону, яка є чинною і протиправність якої може констатувати виключно суд.

Позивач надала відповідь на відзив, в якій просить відхилити заперечення Донецького апеляційного суду, як необґрунтовані та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецького апеляційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в повному обсязі. Позивач зазначила, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом. Посилання відповідача на те, що в діях Донецького апеляційного суду відсутня протиправність, так як він діяв на виконання діючої норми закону, яка неконституційною не визнавалася, не ґрунтуються на законі. Відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом, а тому його дії - видача довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до положень абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року №3460-IX із застосуванням для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн., є протиправними. Такі дії суперечать вищенаведеним правовим нормам та порушують право позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402- VIII з 01 січня 2024 року. Також позивач зазначила, що спір у цій справі виник не внаслідок невідповідності Конституції України норми абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року №3460- IX, якою встановлено окрему величину прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, а внаслідок виникнення колізії при застосуванні положень трьох нормативно - правових актів рівня закону, а саме положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-XIV та Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 9 листопада 2023 року №3460- IX. За таких обставин має бути застосований загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону», тобто при конкуренції норм в даному випадку необхідно застосувати правило пріоритетності норм спеціального закону, а саме Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд у справі №280/9563/21 (постанова від 24 липня 2023 року). Посилаючись на те, що спірні правовідносини можуть бути вирішені лише шляхом надання Конституційним Судом України правової оцінки введенню законодавцем окремої величини прожиткового мінімуму для суддів, який не передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів", що 24.11.2023 Пленум Верховного Суду ухвалив постанову про відмову у зверненні до КСУ з поданням щодо конституційності абз. 5 ст. 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" у частині застосування до розрахунку суддівської винагороди з 1 січня 2021 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідач не врахував мотиви прийняття Пленумом Верховного Суду такого рішення. Верховний Суд визначився, що спірні правовідносини виникли внаслідок колізії положень Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про прожитковий мінімум» та законів про державний бюджет України на відповідний рік. Конкуренція правових норм не є підставою для звернення до Конституційного Суду з конституційним поданням/зверненням про відповідність Конституції України (конституційність) абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року №3460-IX в частині застосування до розрахунку суддівської винагороди з 01 січня 2024 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У відзиві на позовну заяву відповідач також посилається на те, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачає визначення розміру суддівської винагороди у конкретно вираженому обчисленні, а лише встановлює «алгоритм її розрахунку». Щодо цих доводів відповідача позивач зазначила, що у виданій відповідачем довідці від 14 лютого 2024 року вих. №3.11-16/11/2024 про суддівську винагороду, яка оспорюється позивачем у цій справі, зазначено не «алгоритм розрахунку», а конкретно визначений грошовий розмір суддівської винагороди станом на 01 січня 2024 року з зазначенням грошового розміру його складових (посадовий оклад, доплата за вислугу років). З зазначеним у довідці грошовим розміром суддівської винагороди станом на 01 січня 2024 року та обчисленим відповідачем грошовим розміром складових суддівської винагороди позивач не згодний, правильність обрахунку суддівської винагороди, зазначеної у цій довідці, є предметом спору у цій справі № 200/1183/24.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджено паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області 23 травня 1996 року, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Донецький апеляційний суд (), у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України є суб`єктом владних повноважень.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 18 червня 2020 року № 1872/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Донецького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Донецького апеляційного суду від 19 червня 2020 року № 406/к ОСОБА_1 відраховано зі штату Донецького апеляційного суду 25 червня 2020 року у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Як вбачається з розпорядження про призначення пенсії від 03.07.2020 року, рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 62 ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» з 26 червня 2020 року довічно, у розмірі 64 відсотки суддівської винагороди, що складає 125784,00 грн.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 визначений на підставі довідки Донецького апеляційного суду вих. № 3.11-14/177-20 від 25.06.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої за формою, передбаченою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1.

Відповідно до зазначеної довідки суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, станом на 25 червня 2020 року складала 196537,00 грн., в тому числі посадовий оклад 115610,00 грн., доплата за вислугу років (70%) 80927,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 200/9113/20-а, яке набрало законної сили 24 лютого 2021 року, позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03.07.2020 року 62 в частині визначення страхового стажу судді ОСОБА_1 без урахування двох років стажу (досвіду) роботи за юридичною професією та в частині обрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді із загального відсотка від суддівської винагороди. Визнано протиправним та скасовано рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.07.2020 року 62 про перерахунок судді ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання. Зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу судді ОСОБА_1 двох років стажу (досвіду) роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів з 02.03.1991 року по 02.03.1993 року із визначенням загального відсотку в розмірі 68% суддівської винагороди. Зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 26 червня 2020 року, виходячи із обрахунку стажу судді - 29 років 03 місяці 23 дні та з урахуванням відсотку від суддівської винагороди в розмірі 68%, з урахуванням раніше виплачених сум, щомісячного довічного грошового утримання судді. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/9113/20-а від 16.11.2020 рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №62 від 17 березня 2021 року здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 26.06.2020 довічно, виходячи з розміру суддівської винагороди станом на 25.06.2020 року - 196537,00 грн., стажу судді 29 років 3 місяці 23 дні та 68 відсотків від суддівської винагороди, що підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії від 15 березня 2021 року.

09 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького апеляційного суду із заявою в якій просила: видати довідку за формою, встановленою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008, про суддівську винагороду станом на 01 січня 2024 року, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Донецького апеляційного суду, що працює на відповідній посаді, з урахуванням складових суддівської винагороди: посадовий оклад, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 року № 3460-IX встановлено на 1 січня 2024 року в сумі 3028,00 грн., із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, що складає 166540,00 грн. (3028,00 грн. х 50 х 1,1); доплата за вислугу років (70%) 116578,00 грн. (166540 х 70%), всього суддівська винагорода 283118,00 грн.

14 лютого 2024 року Донецький апеляційний суд надав позивачу довідку № 3.11-16/11/2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, станом на 01 січня 2024 року складає 196537,00 грн., в тому числі посадовий оклад - 115610,00 грн., доплата за вислугу років (70%) - 80927,00 грн., тобто з 25 червня 2020 року розмір суддівської винагороди згідно виданої позивачу довідки не змінився.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Приписами статті 43 Конституції України визначено, зокрема, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон України №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 1 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно пункту 6 розділу IV цього Порядку Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.

Статтею 4 Закону № 1402-VIII визначено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII, яка згідно з рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з частиною четвертою статті 135 Закону № 1402-VIII до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Відповідно до частини 5 статті 135 Закону № 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

У рішенні від 08.04.2016 № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016 Конституційний Суд України вкотре зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя.

У рішенні від 03.06.2013 № 3-рп/2013 у справі № 1-2/2013 Конституційний Суд України зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України.

У рішенні від 04.12.2018 № 11-р/2018 у справі № 1-7/2018 (4062/15) Конституційний Суд України вказав, що обов`язок держави щодо забезпечення фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, закріплений у статті 130 Конституції України, є однією з конституційних гарантій незалежності суддів. Системний аналіз положень Конституції України свідчить про те, що ними встановлено обов`язок держави забезпечити належні умови праці та фінансування для суддів, а отже, сформувати та законодавчо закріпити таку систему фінансування, в тому числі розмір винагороди суддів, яка гарантуватиме їх незалежність. Така позиція Конституційного Суду України збігається з приписами Європейської хартії щодо статусу суддів від 10.07.1998, у підп. 6.1 п. 6 якої зазначено, що суддям, які здійснюють суддівські функції на професійній основі, надається винагорода, рівень якої встановлюється з тим, щоб захистити їх від тиску, спрямованого на здійснення впливу на їх рішення, а ще загальніше на їх поведінку в рамках здійснення правосуддя, тим самим підриваючи їх незалежність і безсторонність. Зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.

Суд зазначає, що визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом № 1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, від 04.12.2018 № 11-р/2018.

При вирішенні цього спору суд виходить із того, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

З 30.09.2016 набрали чинності зміни, внесені до Конституції України згідно із Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-VIII).

Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище.

Конституція України у редакції Закону № 1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону № 1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі) є законом про судоустрій в розумінні частини другої статті 130 Конституції України.

Пунктом 2 частини третьої та пунктом 1 частини четвертої статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Статтею 130 Конституції України закріплено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Разом із цим розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо, наведено у Законі України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV (далі - Закон № 966-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум є вартісною величиною достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Отже, наведеною правовою нормою закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону № 966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Суд зазначає, що Законом № 966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Водночас, судді вказаним Законом не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість статтями 7 Законів № 1082-ІХ, № 1928-ІХ, №2710-IX та № 3460-IX разом із встановленням на 01 січня 2021 року, 2022 року, 2023 року та 2024 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн., 2481,00 грн., 2684,00 грн. та 3028,00 грн. відповідно, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2102,00 грн.

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону № 1402-VIII.

Суд зауважує, що зміни до Закону № 1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди за спірний період, а також до Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, відсутні.

Суд звертає увагу, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону № 1402-VIII, які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону № 1928-ІХ.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 № 5-рп(II)/2020, до судів різних видів юрисдикції ставиться вимога застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): закон пізніший має перевагу над давнішим (lex posterior derogat priori) закон спеціальний має перевагу над загальним (lex specialis derogat generali) закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Водночас, Закони № 1082-ІХ, № 1928-ІХ, №2710-IX та 3460-ІХ фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.

Закон України «Про Державний бюджет України» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права "спеціальний закон скасовує дію загального закону" (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права.

Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis ), тобто Закону № 1402-VIII, а положення Закону № 966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій. Тому відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом, що й стало підставою для відмови у видачі довідки про суддівську винагороду.

Суд наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, що регулюють питання правового статусу суддів, не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028,00 грн.) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102,00 грн.) на підставі абзацу 5 статті 7 Закону № 1928-ІХ є неправомірною.

Вказана правова позиція узгоджується із позицією Верховного суду, викладеною у постановах від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21 та від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, від 22.06.2023 у справі № 400/4904/21, від 12.07.2023 у справі № 140/5481/22, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21, від 13.09.2023 у справі №240/44080/21.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду від 24 листопада 2023 року № 26 «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням про відповідність Конституції України (конституційність) абзацу п`ятого статті 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в частині застосування до розрахунку суддівської винагороди з 01 січня 2021 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб» з огляду на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 280/117/22, від 21 вересня 2023 року у справі № 380/25627/21, від 15 серпня 2023 року у справі №120/19262/21-а, від 27 липня 2023 року у справі № 240/3795/22, від 26 липня 2023 року у справі №240/2978/22 та інших, що ґрунтуються передовсім на положеннях статті 130 Конституції України, а також зважаючи на втрату чинності Закону № 1082-IX після закінчення відповідного бюджетного періоду, Пленум Верховного Суду постановив визнати, що обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням про відповідність Конституції України (конституційність) абзацу п`ятого статті 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в частині застосування до розрахунку суддівської винагороди з 01 січня 2021 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб немає.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач має право на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням розміру суддівської винагороди судді, який визначено статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року у розмірі 3028,00 грн.

Отже, дії Донецького апеляційного суду, які полягають у видачі позивачу довідки від 14 лютого 2024 року вих. № 3.11-16/11/2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного із застосуванням встановленого абзацом 5 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102,00 гривні є протиправними.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та, як наслідок, задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 968,96 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса тимчасового перебування: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Донецького апеляційного суду (адреса: пр. Миру, 1а, м. Маріуполь, Донецька область, 87500 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Донецького апеляційного суду (адреса: пр. Миру, 1а, м. Маріуполь, Донецька область, 87500 ) щодо видачі ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса тимчасового перебування: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) довідки від 14 лютого 2024 року вих. № 3.11-16/11/2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного із застосуванням встановленого абзацом 5 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102,00 гривні.

Зобов`язати Донецький апеляційний суд (адреса: пр. Миру, 1а, м. Маріуполь, Донецька область, 87500 ) видати судді у відставці ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса тимчасового перебування: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) довідку за формою, встановленою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із застосуванням встановленого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460- IX розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028,00 гривень, що складає 283118,00 грн. з урахуванням складових суддівської винагороди: посадового окладу, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-IX встановлено на 1 січня 2024 року у 3028,00 грн., з застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, що складає 166540,00 грн. (3028,00 х 50 х 1,1); доплати за вислугу років (70%) - 116578,00 грн. (166540,00 х 70%).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Донецького апеляційного суду (адреса: пр. Миру, 1а, м. Маріуполь, Донецька область, 87500 ) на користь ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса тимчасового перебування: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 17 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар