Справа № 569/5975/24
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5975/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В. розглянувши в порядку письмового провадження в мiстi Рiвному справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1705444, винесену інспектором лейтенантом поліції відділення поліції № 6 м. Здолбунів Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області ПОЛЕТКОМ Іваном Ігоровичем, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн. 00 коп., а справу - закрити. Стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2024 року близько 19 год. 30 хв. він рухався транспортним засобом - автомобілем марки «Peugeut Partner» по вулиці Шкільна, що знаходиться в м. Здолбунів, та помітивши позаду автомобіля ввімкнений червоний проблисковий маячок зупинився біля правого краю проїзної частини. До нього підійшов працівник поліції та повідомив, що він рухається транспортним засобом без освітлення номерного знака, після чого він вийшов з автомобіля, щоб переконатися у даному твердженні. Вийшовши з автомобіля я дійсно помітив відсутнє освітлення номерного знака, про що мені до моменту зупинки не було відомо. Працівник поліції почав вимагати у нього надати йому до огляду його посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного захисту та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Дана вимога ним була виконана, після чого даний працівник поліції з його документами перемістився у службовий автомобіль, а він залишився на дворі з лейтенантом ОСОБА_2 , який ввімкнувши боді-камеру зачитав йому права та також перемістився у службовий автомобіль. Не розуміючи хто саме веде розгляд справи, він підійшов до працівника поліції, в якого знаходилися його документи, щоб повідомити про те, що у нього є технічна можливість відремонтувати освітлення номерного знака на місці зупинки. Однак, даний працівник поліції повідомив йому, що розгляд справи вже завершено, оскільки він вже видрукував постанову, яку передав до підпису лейтенанту ОСОБА_2 . Після підписання ОСОБА_2 даної постанови, йому було запропоновано отримати копію, на що він погодився. Таким чином, розгляд справи проводився двома працівниками поліції без його участі. Зауважив, що перед початком руху ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, в тому числі, заднього номерного знака, який освітлювався. Конструкцією автомобіля не передбачена можливість інформування водія про те, освітлюється чи не освітлюється задній номерний знак, візуально спостерігати за цим під руху автомобіля водій також не має змоги, отже, керуючи машиною, не можливо знати про ймовірну несправність. Цілком вірогідно, що освітлення заднього номерного знака вийшло з ладу саме в дорозі, можливо, через низьку якість дорожнього покриття. Окрім того, вул. Шкільна в м. Здолбунів має яскраве освітлення, що дозволяє ідентифікувати номерний знак транспортного засобу з відстані 20 метрів, що прямо передбачено ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України. Однак, працівниками поліції не досліджувалась сама можливість чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів жодним технічним засобом чи приладом. У постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення чого ОСОБА_2 у оскаржуваній постанові серія ЕНА № 1705444 не зазначено. Ухвалою суду від 01.04.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу без повідомлення (виклику) учасників справи. Від відповідача ГУ НП в Рівненській області . відзиву до суду не надійшло. Дослідивши надані сторонами докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Судом встановлено, що 20.03.2024 року інспектором лейтенантом поліції відділення поліції № 6 м. Здолбунів Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Полетком Іваном Ігоровичем винесено постанову серія ЕНА № 1705444 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАГІ України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. 00 коп. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 20.03.2024 року о 19 год. 32 хв. 39 сек. у м. Здолбунів вул. Шкільна, 48 керував транспортним засобом з номерним знаком, який не освітлений в темну пору доби чим порушив п. 2.9. ПДР- керування водієм транспортним засобом з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. Також не відібрано пояснення від свідків та очевидців події адміністративного правопорушення, щодо події та вини особи у вчиненні правопорушення, які могли б засвідчити чи спростувати факт адміністративного правопорушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото фіксацію правопорушення, цей доказ є неналежним. Відповідне положення міститься у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17. Недотримання особою, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення порядку її розгляду, є самостійною підставою для визнання протиправною відповідної постанови та скасування її у судовому порядку. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 18.02.2020 року по справі №524/9827/16-а, від 15.04.2020 року по справі №524/3644/17, від 26.05.2020 року по справі №640/16220/16-а, яка в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. З огляду на те, що прохання позивача про ознайомлення його з доказами вчиненого правопорушення до уваги взяті не були, позивача було позбавлено можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі а також позбавлено останнього права на юридичну допомогу. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в рамках повноважень і в спосіб передбачений Конституцією України та Законами України. Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Однак, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази провини правопорушника, окрім постанови про адміністративне правопорушення, що розцінюється судом як односторонність та неповнота при складанні вищевказаної постанови. Крім того, згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 Кодексу). Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Жодного з доказів, перелічених у статті 251 КУпАП, які містять фактичні дані, на основі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідач суду не надав. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №263/15738/16- а). Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні(Правовий висновок Верховного Суду у Постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16- а). Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року). Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Через відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст. 122. Ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 121-3 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху належним чином не доведений і не встановлений, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Як вбачається з квитанції №ID:3563-8399-0628-4926 від 26.03.2024 року, позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку що понесені позивачем судові витрати підлягають до повернення позивачу в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити. Скасувати постанову про про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1705444, винесену відносно ОСОБА_1 інспектором лейтенантом поліції відділення поліції № 6 м. Здолбунів Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області Полетком І.І., за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 ( шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач: Головне Управління Національної поліції в Рівненській області , місцезнаходження:33028, м.Рівне, вул. М.Хвильового, 2, . Повний текст рішення виготовлено 16.04.2024 Суддя: О.В.Панас