Справа № 460/23074/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2024 року м. Рівне №460/23074/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 , який замінений на належного позивача ОСОБА_1 (далі позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.09.2023 №024087 та №024088.

Виклад позиції позивача.

Позовна заява обґрунтована тим, що за результатами рейдової перевірки інспекторами складений Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.08.2023 №021232, яким установлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» пункту 11.1 наказу МТУ №363 від 14.10.1997 під час перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж, чим порушено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»; перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (загальна маса ТЗ 19,950 т при допустимих 18 т від 10% до 20%, навантаження на одиночну вісь 13,550 т при допустимих 11,500 т від 10% до 20%). На підставі акта перевірки винесені дві постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.09.2023 №024087 та №024088. Такі рішення є протиправним та підлягають скасуванню, оскільки перевезення вантажу здійснювалося для власних потреб, а у водія були наявні усі необхідні документи на вантаж. Позивач також вказує, що він не перевищував масу вантажу, оскільки в ТТН вага з вантажем становила 12160 т, в Акті 13550 т, а в свідоцтві про реєстрацію ТЗ повна маса становить 20500 т, маса без навантаження 12500 т; позивач зазначає, що керувався даним свідоцтвом, а якщо в свідоцтві допущена помилка, то він за неї не несе відповідальності. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Виклад заперечень відповідача.

Відповідач вказує, що під час перевірки було виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», наказу МТЗУ №363, відсутня оформлена ТТН, чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»; перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (загальна маса т/з 19,550 т. при допустимих 18 т. від 10 до 20 % навантаження на одиночну вісь 13 500 при допустимих 11.500т. від 10до 20%). Вказане свідчило про наявність усіх правових підстав для винесення оскаржуваних постанов, які є правомірними. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 22.02.2024 установлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання до суду письмової згоди чи незгоди щодо заміни неналежного позивача на належного.

Ухвалою суду від 13.03.2024 замінено неналежного позивача ОСОБА_2 у справі №460/23074/23 на належного позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій області зупинено на а/д Т1811 16км+200 м Сарненський район транспортний засіб марки МАЗ номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій області складений Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.08.2023 №021232 (далі Акт перевірки), яким установлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» пункту 11.1 наказу МТУ №363 від 14.10.1997 під час перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж, чим порушено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»; перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (загальна маса ТЗ 19,950 т при допустимих 18 т від 10% до 20%, навантаження на одиночну вісь 13,550 т при допустимих 11,500 т від 10% до 20%).

В Акті перевірки зазначено, що відповідальність за таке порушення передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»; абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (загальна маса ТЗ 19,950 т при допустимих 18 т від 10% до 20%, навантаження на одиночну вісь 13,550 т при допустимих 11,500 т від 10% до 20%); відсоток перевантаження над нормативним 17,8%.

На підставі Акта перевірки контролюючим органом винесені Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.09.2023:

№024087 (далі Постанова №024087), якою постановлено стягнути з позивача штраф у розмірі 17000,00 грн за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

№024088 (далі Постанова №024088), якою постановлено стягнути з позивача штраф у розмірі 17000,00 грн за порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень Постанови №024087 та Постанови №024088, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Нормативно-правовим актом, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (далі Закон №2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України №2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (частина чотирнадцята статті 6 Закону №2344-III).

Щодо Постанови №024087 суд зазначає, що таке рішення винесене через порушення перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» під час перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж.

В даному випадку здійснювалось внутрішнє перевезення вантажу з с. В. Селища вул. Заводська Сарненського р-ну, у ТзОВ «Селищанський гранітний кар`єр» до м. Березне Рвненського району, Рівненької області щебінь.

При перевірці позивач надав інспекторам документи, зокрема:

накладна №0383а від 29.08.2023: місце складання ТзОВ «Селищанський гранітний кар`єр», кому відпущено кінцевий споживач; через кого МАЗ 35-38 ВКВХ;

квитанція до прибуткового касового ордера №186 від 29.08.2023: прийнято від кінцевий споживач.

Контролюючий орган у відзиві на позовну заяву вказує та не заперечує, що позивачем надана посадовій особі товарно-транспортна накладна, на підтвердження здійснення позивачем внутрішніх перевезень для власних потреб.

Так, в матеріалах справи міститься ТТН від 29.08.2023 №0383 з такими відомостями: Автомобіль МАЗ НОМЕР_2 ; Автомобільний перевізник кінцевий споживач; Замовник кінцевий споживач; Вантажовідправник ТзОВ «Селищанський гранітний кар`єр».

Вказані вище документи підтверджують той факт, що перевезення позивачем вантажу відбувалося для власних потреб та за власний кошт.

За правилами статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 33 Закону №2344-III, автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

За правилами статті 48 Закону України №2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Тобто, для водія при здійсненні внутрішніх перевезень вантажів перебачений обов`язок мати відповідні документи, проте перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним.

Формулювання у статті 48 Закону №2344-III «товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством» свідчить про те, що до перевірки може надаватися ТТН або інший документ на вантаж.

За приписами статті 1 Закону №2344-III, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 (далі - Правила №363), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідно до пункту 11.2 Правил №363, оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

За приписами пункту 11.3 Правил №363, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

Відповідно до пункту 11.4. Правил №363 після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.

Зазначені норми свідчать про те, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг.

Тобто ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

Наявній у матеріалах справи докази підтверджують той факт, що перевезення позивачем вантажу відбувалося для власних потреб та за власний кошт, тому у позивача взагалі був відсутній обов`язок мати ТТН при перевезенні вантажу транспортним засобом, для власних потреб.

При цьому, інспекторам при проведенні рейдової перевірки надані документи на вантаж: накладна №0383а від 29.08.2023: місце складання ТзОВ «Селищанський гранітний кар`єр», кому відпущено кінцевий споживач; через кого МАЗ 35-38 ВКВХ; квитанція до прибуткового касового ордера №186 від 29.08.2023: прийнято від кінцевий споживач.

Надана позивачем в подальшому ТТН лише підтверджує факт перевезення вантажу для власних потреб, оскільки в графах «Автомобільний перевізник» та «Замовник» зазначено «кінцевий споживач».

Згідно із статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами першою - третьою статті 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

З системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що відповідальність у вигляді адміністративно - господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону №2344-ІІІ; товарно-транспортна накладна обов`язково повинна бути наявна у водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, учасниками яких є три сторони - перевізник, вантажовідправник та вантажоодержувач, тобто відповідальність за наявність товарно - транспортної накладної під час перевезення вантажів на договірних умовах несуть саме перевізники, які надають послуги з перевезення вантажу.

Із матеріалів справи не вбачається наявність у позивача статусу суб`єкта господарювання, що провадить діяльність саме у сфері автомобільного транспорту з наданням послуг по перевезенню вантажу або наявність договору про перевезення вантажу. Отже підстави вважати, що позивач здійснював перевезення в рамках договірних правовідносин, відсутні.

При цьому відповідальність у вигляді адміністративно - господарського штрафу застосовано саме у зв`язку з відсутністю товарно-транспортної накладної на товар при наданні послуг з перевезення вантажів, натомість, доказів надання позивачем таких послуг відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку позивач не здійснював перевезення вантажу від вантажовідправника до вантажоодержувача, а тому не підпадає під статус перевізника, який надає послуги з перевезення вантажу з обов`язковим оформленням товаро-транспортної накладної, а здійснював перевезення товару для власних потреб.

Відповідач також вказує, що наявна у матеріалах справи ТТН не мітить обов`язкових її реквізитів, а саме назви автомобільного перевізника та замовника, тому така не могла братися інспектором до уваги під час проведення перевірки.

Тобто, під час перевірки інспектору надавалася ТТН від 29.08.2023 №0383 з відомостями: Автомобіль МАЗ НОМЕР_2 ; Автомобільний перевізник кінцевий споживач; Замовник кінцевий споживач; Вантажовідправник ТзОВ «Селищанський гранітний кар`єр», що спростовує доводи контролюючого органу про ненадання такого документа під час перевірки.

При цьому суд зазначає, що відсутність в наданій ТТН відповідних реквізитів (не мітить обов`язкових її реквізитів, а саме назви автомобільного перевізника та замовника) свідчить лише про факт перевезення вантажу для власних потреб, оскільки в ТТН зазначено: Автомобільний перевізник кінцевий споживач; Замовник кінцевий споживач; Вантажовідправник ТзОВ «Селищанський гранітний кар`єр».

Отже, до позивача не може бути застосована відповідальність, що передбачена частиною 1 абзацу 3 статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Оскаржувана Постанова №024087 не відповідає принципу «обґрунтованості».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень».

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Нормативно-правовим актом, який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, є постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)» від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок №1567).

Відповідно до пункту 26 Порядку №1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

За приписами пункту 27 Порядку №15687, у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надавав контролюючому органу письмові пояснення щодо, зокрема, оскаржуваної Постанови №024087, з додатками, проте такі пояснення не взяті до уваги.

Суд зазначає, що керівник територіального органу Укртрансбезпеки виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів лише за наявності відповідних правових підстав та за результатами перевірки усіх документів, пояснень та обставин.

Отже, висновки Акта перевірки щодо констатації порушення «під час перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж, чим порушено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є безпідставними та необґрунтованими.

Вказане свідчить про протиправність оскаржуваної Постанови №024087, яка підлягає скасуванню.

Щодо Постанови №024088 суд зазначає, що таке рішення винесене через порушення перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (загальна маса ТЗ 19,950 т при допустимих 18 т від 10% до 20%, навантаження на одиночну вісь 13,550 т при допустимих 11,500 т від 10% до 20%); відсоток перевантаження над нормативним 17,8%.

Так, відповідно до Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0077339 від 29.08.2023: навантаження на осі 1) 6,400 2) 13,550; повна маса транспортного засобу 19,950 тон.

Відповідно до чеку зважування: PL-1 3350, 7200; PL-2 3050, 6350; всього 6400 та 13550.

Відповідно до Акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 29.08.2023 №0067981: нормативно допустима маса 18, фактична 19,950 тон; осьові навантаження: нормативно допустиме 11500 фактичне 6400, нормативно допустиме - 11500 фактичне 13550.

Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до положень частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.93 №3353-XII (далі Закон №3353-XII) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР) передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема:

б) фактичної маси, а саме: комбіновані транспортні засоби: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення 24 тонн;

в) навантаження на вісь максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення, зокрема: на одинарну вісь - 7 тонн; на здвоєні осі, якщо відстань між осями від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 10,5 тонн.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування проводиться відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 4 Порядку №879 визначено, що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, власниками (балансоутримувачами) зон габаритно-вагового контролю і підприємствами.

За результатами точного габаритно вагового контролю водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення (пункт 18 Порядку №879).

У разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут (пункт 21 Порядку №879).

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (пункт 23 Порядку №879).

Пунктом 24 Порядку №879 визначено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю.

Пунктом 39 Порядку №879 передбачено, що відповідальність за збереження великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, рух яких заборонено, за весь час з моменту заборони руху до його відновлення несе перевізник, а в разі перевезення вантажу - вантажовідправник.

Отже, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб та після внесення плати за проїзд скеровується для повторного зважування з обов`язковим отриманням відповідного чеку.

Факт перевищення зафіксований при здійсненні габаритно-вагового контрою:

Акт №0067981 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритно-вагових норм;

довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №007339;

чек від 29.08.2023 (режим зважування динамічний).

Тлумачення норм Закону №2344-ІІІ та Порядку №879 свідчить, що за загальними правилом саме власник транспортного засобу має нести цивільно-правову відповідальність у вигляді плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортного засобу, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; у випадку, якщо вагові параметри транспортного засобу перевищують нормативні за нормами Закону №Закону № 2344-ІІ та Порядку № 879, то відповідальним за правопорушення є сам власник, а не особа, яка безпосередньо керувала транспортним засобом.

Суд зазначає, що позивач не обґрунтував протиправності Постанови №024088 та не надав суду належних і допустимих доказів відсутності факту перевищення вагових параметрів транспортного засобу.

Позивач вказує, що він не перевищував масу вантажу, оскільки в ТТН вага з вантажем становила 12160 т, в Акті 13550 т, а в свідоцтві про реєстрацію ТЗ повна маса становить 20500 т, маса без навантаження 12500 т; позивач зазначає, що керувався даним свідоцтвом, а якщо в свідоцтві допущена помилка, то він за неї не несе відповідальності.

Суд відхиляє такі доводи позивача та зазначає, що власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати можливе перевищення вагових параметрів та використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Також суд зазначає, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що він бажав скористатися чи скористався правом на приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Доказів проведення повторного габаритно-вагового контролю не надано.

Відповідно до статті 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:

перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому застосування до позивача штрафу відповідно до оскаржуваної Постанови №024088 є правомірним.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення Постанови №024088 в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 536,80 грн, сплачена відповідно до платіжної інструкції від 29.09.2023 №0.0..1.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вулиця Відінська, 8, місто Рівне, 33023; ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19 вересня 2023 року №024087.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19 вересня 2023 року №024088 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 536 грн 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 квітня 2024 року

Суддя К.М. Недашківська