Справа № 240/4395/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/4395/24

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому він просить:

" - визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі пенсії за вислугу років, передбаченою п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років та її подальшу виплату здійснювати відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі пенсії за вислугу років, передбаченою п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із врахуванням календарної вислуги років, визначених наказами ДВБ НПУ від 31.03.2023 №128 о/с "По особовому складу", від 30.10.2023 №394 о/с "По особовому складу", від 30.10.2023 №395 о/с "По особовому складу" у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.02.2024, з врахуванням раніше проведених виплат".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на день звільнення зі служби в поліції вислуга років становила 25 років 02 місяці 09 днів. За результатами розгляду матеріалів відповідач рішенням відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років. Позивач вважає незаконною таку відмову.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач послався на те, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки на день звільнення зі служби позивач не мав вислуги тривалістю 25 календарних років.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 31.03.2023 №128 о/с звільнений зі служби в поліції з 31.03.2023 відповідно до пункту 2 (за станом здоров`я (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію". На час звільнення мав спеціальне звання "підполковник поліції" та перебував на посаді начальника Житомирського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Відповідно до вказаного наказу станом на день звільнення становить: стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 18 років 06 місяців 11 днів; вислуга років у пільговому обчисленні - 04 роки 11 місяців 28 днів.

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №240/15992/23, ДВБ НПУ видав наказ №394 о/с від 30.10.2023, яким позивачу зараховано до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 04 роки 11 місяців 28 днів; до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, час навчання у вищому навчальному закладі у кількості 01 рік 08 місяців 00 днів.

На виконання наказу ДВБ НПУ №394 о/с від 30.10.2023 та рішення суду, ДВБ НПУ видано наказ №395 о/с від 30.10.2023, яким внесені зміни до наказу ДВБ НПУ від 31.03.2023 №128 о/с в частині звільнення зі служби ОСОБА_1 , а саме, станом на день звільнення вислуга років для призначення пенсії, з урахуванням рішення суду від 20.07.2023 у справі №240/15992/23, складає 25 років 02 місяці 09 дні.

У зв`язку з цим, Сектор з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Житомирській області листом від 17.11.2023 надіслав до ГУПФУ в Житомирській області матеріали щодо зміни вислуги років позивача для долучення до матеріалів пенсійної справи.

29.01.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років на підставі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №240/15992/23 та матеріалів, які надіслані ГУНП в Житомирській області листом від 17.11.2023.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач надіслав лист, в якому повідомив, що на виконання судового рішення вислуга років для призначення пенсії за вислугу років становить 25 років 2 місяці 9 днів. Законом передбачено призначення пенсії лише з урахуванням календарної вислуги років. Відповідно до поданих документів станом на 31.03.2023 календарна вислуга років становить 18 років 06 місяців 11 днів. Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ не передбачено призначення пенсії за наявної у позивача календарної вислуги років. Рішенням суду не покладено жодних зобов`язань на ГУФУ щодо здійснення перерахунку пенсії.

Вважаючи протиправною відмову відповідача та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон України № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

За змістом частин 1, 2 статті 1 Закону № 2262-ХІІ, особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Стаття 17 Закону № 2262-XII визначає види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. Згідно з пунктом "б" частини першої цієї статті особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищезазначених вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Кабінетом Міністрів України постановою від 17.07.1992 №393 затверджено "Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям над строкової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, у якій зазначено, що в цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови № 393.

У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови №393".

Дана позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року по справі № 300/5663/21.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії лише повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема пункт "а" статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 25 календарних років і більше.

Спір у цій справі стосується з`ясування обставин наявності у позивача права на отримання пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ у розмірі пенсії за вислугу років, передбаченого п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Як встановлено судом, позивача звільнено зі служби в поліції з 31.03.2023.

На момент звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 18 років 06 місяців 11 днів; вислуга років у пільговому обчисленні - 04 роки 11 місяців 28 днів.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №240/15992/23, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023, зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 , підполковнику поліції, начальнику Житомирського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" та підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально - побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 16.12.1993 року №3720-ХІІ, до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 21.09.2004 року до 04.10.2004 року, з 08.04.2005 року до 07.10.2014 року та з 18.10.2014 року по 28.11.2014 року у загальній кількості 04 роки 11 місяців 28 днів. Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції здійснити підполковнику поліції, начальнику Житомирського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_1 , відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" перерахунок стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за періоди з 21.09.2004 року до 04.10.2004 року, з 08.04.2005 року до 07.10.2014 року та з 18.10.2014 року по 28.11.2014 року загальною кількістю 04 роки 11 місяців 28 днів та встановити надбавку за стаж служби з урахуванням періоду пільгової вислуги років. Зобов`язано Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції, начальнику Житомирського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_1 , відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, час його навчання у вищому навчальному закладі з 01.09.2000 року по 31.01.2004 року із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби у загальній кількості 01 рік 08 місяців 00 днів.

Вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України.

На виконання рішення суду, ДВБ НПУ видав наказ №394 о/с від 30.10.2023, яким позивачу зараховано до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні у загальній кількості 04 роки 11 місяців 28 днів; до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, час навчання у вищому навчальному закладі у кількості 01 рік 08 місяців 00 днів.

Отже, з урахуванням судового рішення, що набрало законної сили, календарна вислуга років позивача складає 25 років 02 місяці 09 дні.

З огляду на викладене, суд вважає, що з урахування наявної вислуги років, визначеної пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що відмовляючи позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років за умовами, що визначені пунктом "а" частини першої статті 12 Закону №2262-XIІ, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом №2262-ХІІ.

Щодо відсоткового розміру пенсії.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони та звільненим зі служби у Національному антикорупційному бюро України за віком чи через хворобу, звільненим зі служби в органах та підрозділах цивільного захисту за віком чи за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Оскільки позивач звільнений зі служби за станом здоров`я, має вислугу років - 25 років, з урахуванням п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262, основний розмір пенсії повинен становити 70% сум грошового забезпечення (55%+3*5).

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років з 01.02.2024, суд зазначає таке.

Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 02 листопада 2006 року "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 4 Порядку №3-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності його законним представником за місцем його проживання.

З матеріалів справи вбачається, що із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, призначену за пунктом "а" статті 12 Закону №2262, позивач звернувся до відповідача 29.01.2024.

Згідно з пунктом 18 Порядку №3-1 рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Статтею 48 Закону №2262-XII визначено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Зважаючи на те, що позивач із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, на пенсію за вислугу років, призначену за пунктом "а" статті 12 Закону №2262, звернувся до пенсійного органу 29.01.2024, то нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись з дня звернення.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).

За правовою позицією Конституційного Суду України "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзаци другий, третій підпункту 3.1 пункту 3 Рішення від 27.01.2010 №3-рп/2010).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахалпроти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Окрім того, у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи викладене, обираючи належний та достатній спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ в Житомирській області перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням проведених виплат у розмірі 70% сум грошового забезпечення, з 29.01.2024.

Обраний судом у конкретному випадку спосіб захисту порушеного права відповідає завданням адміністративного судочинства, вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.

Суд відхиляє посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 200/4951/22 та від 11.09.2023 у справі №480/4827/22, оскільки вони постановлені за наслідками інших фактичних обставин справи.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Решта доводів сторін не спростовують висновків суду у цій справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду правомірності відмови позивачу у переведенні його на пенсію за вислугу років.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код 13559341) задовольнити

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням проведених виплат у розмірі 70% сум грошового забезпечення, з 29.01.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко