Справа № 440/562/24
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/562/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Сич С.С.
секретаря судового засідання Литвин М.О.,
представника позивача Ковалевського Ю.М.,
представника відповідача Тістечка Ю.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про витрати, пов`язані з розглядом справи за адміністративним позовом Приватного підприємства "Метекс" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 березня 2024 року у справі №440/562/24 адміністративний позов Приватного підприємства "Метекс" (ідентифікаційний код 31847834, провулок Лубенський, 40, м. Кременчук, Полтавська область, 39621) до Львівської митниці (ідентифікаційний код 43971343, вул. Костюшка Т., 1, м. Львів, 79000) про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про визначення коду товару від 04 жовтня 2023 року №КТ-UА-2023. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Приватного підприємства "Метекс" витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень). Призначено судове засідання для вирішення питання про витрати, пов`язані з розглядом справи, в приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду на 10:00 11 квітня 2024 року (за адресою: 36039, м. Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26). Встановлено позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, до 01 квітня 2024 року.

02 квітня 2024 року до суду надійшла заява позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Приватного підприємства "Метекс" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40000 грн. та витрат, що пов`язані із прибуттям представника позивача до суду, в сумі 3554 грн. 93 коп. Вказана заява сформована в системі "Електронний суд" 01 квітня 2024 року./том 2 а.с. 13-14/.

08 квітня 2024 року до суду надійшли заперечення Львівської митниці на заяву про ухвалення додаткового рішення /том 2 а.с. 24-28/, у якій представник відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу у справі №440/562/24 та відмовити у задоволенні витрат, що пов`язані з прибуттям до суду, посилаючись на те, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу завищені, а заявлені до стягнення витрати, що пов`язані з прибуттям до суду, не відповідають вимогам частини 3 статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача у судовому засіданні 11 квітня 2024 року просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Приватного підприємства "Метекс" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40000 грн. та витрати, що пов`язані із прибуттям представника позивача до суду, в сумі 3554 грн. 93 коп.

Представник відповідача у судовому засіданні 11 квітня 2024 року просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу та відмовити у задоволенні витрат, що пов`язані з прибуттям до суду.

Вирішуючи питання про витрати, пов`язані з розглядом справи №440/562/24, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами 3, 4, 5 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Представництво інтересів позивача Приватного підприємства "Метекс" у цій справі здійснювалося адвокатом Ковалевським Юрієм Миколайовичем на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1146608 /том 1 а.с. 12/.

Позивачем надано до суду копію договору про надання правничої допомоги №23-10-01 від 26.10.2023 з додатком №1 від 26.10.2023 /том 2 а.с. 16, зворот а.с. 17/, за умовами якого Адвокатське бюро "Юрія Ковалевського" приймає доручення клієнта ПП "Метекс" та бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу щодо представництва інтересів клієнта у Державній митній службі України та її територіальних органах, судах першої та апеляційної інстанції у справі про скасування рішення Львівської митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 04.10.2023 №КТ-UА-2023, а клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням договору (у випадку необхідності).

Відповідно до умов розділів 3, 4 цього договору розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану у межах договору правничу допомогу, визначається у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Цей договір діє з моменту погодження сторонами всіх істотних умов та підписання тексту договору та додатків і додаткових угод до нього. Дія договору припиняється належним його виконанням.

Додатком №1 від 26.10.2023 до вказаного договору визначено загальну суму гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах договору правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій, в сумі 80000 грн.

03.11.2023 Адвокатським бюро "Юрія Ковалевського" виписано рахунок №11-01 на представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції у справі зі скасування рішення Львівської митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 04.10.2023 №КТ-UА-2023 на суму 40000 грн. /том 2 зворот а.с. 15/.

26.12.2023 ПП "Метекс" перераховано Адвокатському бюро "Юрія Ковалевського" кошти в сумі 40000 грн. як оплату по рах. 11-01 від 03.11.2023 за представництво інтересів в суді першої інстанції у справі про скасування рішення Львівської митниці Держмитслужби про визначення коду товару, що підтверджується платіжною інструкцією №1399 від 26.12.2023 /том 2 а.с. 17/.

До суду також надано детальний опис робіт (наданих послуг) щодо представництва інтересів ПП "Метекс" у суді першої інстанції в адміністративній справі №440/562/24, виконаних адвокатом Ковалевським Ю.М. на підставі договору про надання правничої допомоги №23-10-01 від 26.10.2023 /том 2 а.с. 19/.

29.03.2024 між сторонами договору про надання правової допомоги №23-10-01 від 26.10.2023 складено акт виконаних робіт (наданих послуг) /том 2 а.с. 18/, за змістом якого Адвокатське бюро "Юрія Ковалевського" надало, а клієнт ПП "Метекс" прийняв (отримав) правову допомогу щодо представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції у такому обсязі: опитування декларанта ОСОБА_1 ; документування хронології фактичних обставин справи; аналіз наявних у ПП "МЕТЕКС" документів (доказів); підготовка та направлення адвокатських запитів до Львівської митниці та СЛЕД Держмитслужби; аналіз відповідей на адвокатські запити та отриманих документів (доказів); аналіз баз даних класифікаційних рішень митних органів України за допомогою програмного забезпечення; аналіз відкритих джерел інформації на сайтах; аналіз класифікаційних рішень митних органів країн ЄС та США, наявних на офіційних; опрацювання галузевих стандартів (з метою збирання та оцінки доказів): ДСТУ 4344:2004 «Рейки звичайні для залізниць широкої колії. Загальні технічні умови», ДСТУ 4121:2002 «Метали чорні вторинні. Загальні технічні умови», ЦП-0269 «Інструкція з улаштування та утримання колії залізниць України»; складання та подання позовної заяви до суду першої інстанції; аналіз відзиву Львівської митниці на позовну заяву; складання та подання до суду відповіді на відзив; підготовка та подання до суду інформаційної довідки про форму рішення щодо класифікації товарів (додаткові пояснення); підготовка клопотання та подання до суду доказів у справі (роз`яснення, отримані від польського контрагента); участь у підготовчих засіданнях14.02.2024, 06.03.2024 (з виїздом до м. Полтави); участь у судовому засіданні з розгляду справи по суті 27.03.2024 (з виїздом до м. Полтави).

При цьому, надані до суду документи не містять відомостей про час, витрачений представником позивача на кожну виконану ним роботу чи надану послугу, зазначену в акті виконаних робіт (наданих послуг) від 29.03.2024.

Позовна заява підписана та подана до суду адвокатом Ковалевським Ю.М., як представником ПП "Метекс". Відповідь на відзив та інші документи, підготовлені та подані до суду в інтересах позивача його представником, містяться у матеріалах справи.

Факт участі представника позивача Ковалевського Ю.М. у трьох судових засіданнях (два підготовчі засідання та одне судове засідання - розгляд справи по суті) в Полтавському окружному адміністративному суді у цій справі підтверджені наявними у матеріалах справи протоколами судових засідань.

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2023 №280/3242/19 та є більш пізніми ніж ті, на які посилається представник позивача у своїй заяві.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №1740/1900/18.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Ця справа не відноситься до справ незначної складності, була призначена до розгляду та розглянута за правилами загального позовного провадження.

Водночас, сума витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 40000 грн. є завищеною щодо іншої сторони спору.

Керуючись критерієм реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних робіт (наданих послуг), обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, а також враховуючи час необхідний для виконання адвокатом відповідних робіт (надання послуг), суд дійшов висновку, що виконані адвокатом роботи робота зі складення та подання відповіді на відзив, інформаційної довідки, клопотання та додаткових документів, підлягає оцінці загалом в суму 1400 грн., участь представника позивача у трьох судових засіданнях слід оцінити в суму 1500 грн. (500 грн.*3), а решта зазначених в акті робіт по опитуванню, направленню та підготовці запитів, аналізу відповідей на них, аналіз та опрацювання документів та баз даних, по складенню та подачі до суду позовної заяви мають бути оцінені в суму 7100 грн. (установлений статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" у 2024 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 січня - 7100 гривень), тобто мінімальний місячний розмір заробітної плати в Україні станом на час виконання певних робіт.

Таким чином, дослідивши на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову, значенню справи для сторони, враховуючи задоволення позову ПП "Метекс", суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Приватного підприємства "Метекс" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Статтею 135 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 р. № 155), відповідно до приписів якої компенсація витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Згідно з підпунктом 1 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 р. № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" установлено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів, поданих у паперовій або електронній формі, відшкодовуються: витрати: на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Відповідно до пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 р. № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" витрати на проїзд державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, у м`якому вагоні, суднами морського та річкового транспорту, повітряним транспортом за квитками 1 класу та бізнес-класу, фактичні витрати, що перевищують граничні суми витрат на найм житлового приміщення та на перевезення багажу понад вагу, вартість перевезення якого входить до вартості квитка того виду транспорту, яким користується працівник, відшкодовуються з дозволу керівника згідно з підтвердними документами.

До суду не надано належних та допустимих доказів на отримання дозволу керівника позивача на відшкодування витрат на проїзд у м`якому вагоні за квитками 1 класу, як не надано й документів, що підтверджують вартість посадочних документів (не 1 класу та бізнес-класу) у потягах АТ "Укрзалізниці" на відповідні рейси, якими представник позивача користувався для прибуття з м. Києва до м. Полтави та з м. Полтави до м. Києва, натомість надані до суду посадочні документи АТ "Укрзалізниці" містять інформацію про вартість квитків виключно 1 класу /том 2 зворот а.с. 20, 21, а.с. 21, 22/, які відшкодуванню не підлягають.

Таким чином, зазначеними посадочними документами АТ "Укрзалізниці" підтверджено факт поїзду представника позивача до м. Полтави та з м. Полтави. Проте, ці документи не підтверджують вартість проїзду до місця відрядження (м. Полтава) і назад (м. Київ), яка підлягає відшкодуванню на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 р. № 98, оскільки ці документи містять відомості про вартість проїзду 1 класом.

Вартість проїзду з м. Львів 13.02.2024 до м. Полтава 14.02.2024 /том 2 зворот а.с. 19/ відшкодуванню не підлягає, оскільки місцем проживання представника позивача є м. Київ, тоді як цей квиток містить відомості про вартість перевезення за маршрутом Львів-Полтава Київська, тому цей документ не є підтверджуючим документом на проїзд у відрядження з м. Києва до м. Полтави та не містить відомостей про вартість проїзду за таким маршрутом.

Водночас позивачем надано до суду посадочний документ АТ "Укрзалізниці" №000В4672-3ВFD-В40С-0001 /том 2 а.с. 20/, вартість проїзду за яким з м. Полтава до м. Київ 14.02.2024 становить 392 грн. 22 коп. та цей документ є належним підтвердним документом, тому наявні встановлені законом підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Приватного підприємства "Метекс" витрат, що пов`язані із прибуттям представника позивача до суду в сумі 392 грн. 22 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 135, 139, 143, 241-245, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (ідентифікаційний код 43971343, вул. Костюшка Т., 1, м. Львів, 79000) на користь Приватного підприємства "Метекс" (ідентифікаційний код 31847834, провулок Лубенський, 40, м. Кременчук, Полтавська область, 39621) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. (десять тисяч гривень) та витрати, що пов`язані із прибуттям представника позивача до суду в сумі 392 грн. 22 коп. (триста дев`яносто дві гривні двадцять дві копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 квітня 2024 року.

Суддя С.С. Сич