Справа № 340/1914/24
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 квітня 2024 року Справа № 340/1914/24

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Хилько Л.І. розглянув матеріали позову ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач (через представника - адвоката Гуцул М.С.) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Відповідача та зобов`язати його нарахувати та виплатити:

- додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 гривень за період з 28.10.2022 року по 05.11.2022 року пропорційно дням участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації перебуваючи безпосередньо в зоні бойових дій;

- додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000 гривень за період з грудня 2022 року по березень 2023 року включно;

- грошове забезпечення в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 у період з жовтня 2022 року по день звільнення з військової служби, тобто по 08.04.2023 року включно.

Також, подано заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 02.04.2024 визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду, позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення цього строку та надання належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.

12.05.2024 на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Надаючи оцінку наведеним у такій заяві доводам, суд виходить з наступного.

Згідно з абз.1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак, приписи ч.1 ст.122 КАС України також визначають, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або ж іншими законами.

Згідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивач проходив військову службу, яка вважається публічною службою згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України.

Так, Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22 зазначив, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві положення ст.233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22 та у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 460/17052/21 і від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22.

До правовідносин у цій справі застосуванню підлягають саме норми ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у редакції після 19.07.2022 року, які, в свою чергу, передбачають тримісячний строк звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

При цьому, перебіг такого строку слід розраховувати з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

З матеріалі позовної заяви встановлено, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та згідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 29.03.2023 № 110-РС (по особовому складу) був звільнений з військової служби на підставі пп. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно наказу від 08.04.2023 № 98 (по стройовій службі) з 09.04.2023 позивача було виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. У вказаному наказі зазначено про всі виплати, які необхідно здійснити з позивачем при звільненні з військової служби.

Таким чином, станом на час звільнення позивача з військової служби ст.233 КЗпП України діяла в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ, яка визначала трьохмісячний строк звернення до суду з позовом про стягнення належних при звільненні сум.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року у справі №380/653/23.

Позивач виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення з 09.04.2023, тому саме цього дня з отриманих документів з питань грошового забезпечення позивач був обізнаний про факт невиплати усіх належних сум грошового забезпечення, в т.ч. і додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Щодо неналежного, на думку позивача, розрахунку при звільненні з військової служби свідчить і його заява від 10.05.2023 року, адресована на адресу Генерального штабу Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_1 (для передання до в/ч НОМЕР_1 ).

Крім того, стосовно нарахованого і виплаченого грошового забезпечення позивачу повідомлено листом від 15.08.2023 № 2/4678, в якому також додатково повідомлено про те, що довідку про грошове забезпечення від 22.07.2023 № 0989/10/2476 направлено 15.08.2023 на його особисту поштову адресу.

Незважаючи на це, позивач через представника звернувся до суду з цим позовом лише 29.03.2024 року, тобто з пропущенням встановленого законом трьохмісячного строку, відлік якого (з урахуванням п. 1 гл. XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України) розпочався з 01.07.2023 року та завершився (з урахуванням ч.6 ст.120 КАС України) 02.10.2023 року.

Посилання представника позивача на те, що позивач дізнався про порушення свого права з дня отримання картки особового рахунку військовослужбовця та довідки про доходи, надісланні в/ч НОМЕР_1 на адвокатський запит, тобто 29.12.2023, суд вважає помилковими, та зазначає, що зазначена дата не змінює час, з якого він повинен був або міг дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а є лише фактично штучно створеною новою часовою передумовою для звернення з позовом до суду.

Будь - яких фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав суддя не встановив.

Ч.1 ст.123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122, 123, 169, 256 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду, зазначені у заяві від 12.04.2024 року.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

4. Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена в строк і порядок, передбачені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО