Справа № 560/1253/24
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1253/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

16 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила:

- визнати протиправними рішення, дії, бездіяльність відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у відмові ОСОБА_1 в оформленні та видачі пільгового посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця", оформлене листом від 12.12.2023 року №№10/1/11211 та скасувати його;

- зобов`язати відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 вчинити дії по оформленню та видачі позивачу посвідчення ОСОБА_1 "Член сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця" який загинув (помер) або пропав безвісти під час проходження військової служби відповідно до Постанови КМУ №379 від 28.05.1993.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що відмова відповідача у видачі посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) або пропав безвісти під час проходження служби є необґрунтованою та незаконною, такою, що порушує її право на соціальний захист.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вказує, що відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Звертає увагу, що згідно висновку експерта №11 від 14.01.2020 на момент смерті солдат ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня, тому відмову у видачі відповідного посвідчення вважає правомірною.

05 квітня 2024 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 . У поданому відзиві представник позивачки заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги та просить рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є матір`ю військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 Збройних сил України солдата ОСОБА_2 , який 13.01.2020 загинув під час проходження військової служби від вибухової травми внаслідок вибуху в бліндажі в районі н.п. Піски, Донецької області, де в той час був розташований його підрозділ.

Наказом командування в/ч НОМЕР_2 від 13.01.2020 №33 призначено службове розслідування за фактом смерті сина позивача.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №11 від 14.01.2020 син позивача помер від вибухової травми розтрощення на відірвання правого стегна.

Згідно з актом спеціального розслідування від 22.01.2020 нещасний випадок стався внаслідок необережного поводження з невідомим вибуховим пристроєм в період проходження ним військової служби та пов`язаний з виконанням службових обов`язків по захисту суверенітету та територіальної цілісності України в зоні проведення операції Об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до наказу командування в/ч НОМЕР_2 від 27.01.2020 №28 "Про результати службового розслідування" службове розслідування завершене, визначено, що смерть військовослужбовця настала у період проходження ним військової служби та пов`язана з виконанням службових обов`язків внаслідок необережного поводження з невідомим вибуховим пристроєм.

Згідно з витягом з наказу командування в/ч НОМЕР_1 від 06.03.2020 №66 військовослужбовець виключений із особового складу частини.

Згідно з витягом з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №409 від 17.07.2020) травма одержана в результаті нещасного випадку та причина смерті "ТАК" пов`язана із проходженням військової служби.

05.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до 11 Регіональної військово-лікарської комісії з заявою про перегляд постанови в частині причинного зв`язку поранення, яке призвело до смерті, із виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини. У вказаному зверненні позивач повідомляла про те, що відповідно до інформації Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Об`єднаних Сил (лист №07-58 від 14.02.2022) ОСОБА_2 не притягувався до відповідальності за військові адміністративні правопорушення.

Листом від 11.05.2023 за №2685 відповідач повідомив, що РВЛК прийшла до висновку, що постанова про причинний зв`язок травми та причини смерті ОСОБА_2 , оформлена протоколом засідання 11-ї Регіональної військово-лікарської комісії № 409 від 17.07.2020, є обґрунтованою і перегляду не підлягає.

Постановою слідчого ДБР у м. Краматорську 03.11.2020 закрите кримінальне провадження №0000060 за частиною 2 статті 414 Кримінального Кодексу України за фактом загибелі солдата ОСОБА_2 .

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2023 у справі №560/10650/23, яке набрало законної сили, зобов`язано 11-у Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України переглянути попередній висновок, оформлений протоколом №409 від 17.07.2020, повторно розглянувши документи стосовно обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 , зокрема щодо встановлення причинного зв`язку та пов`язаності поранення/травми, несумісної з життям, одержаної ОСОБА_2 13.01.2020, із захистом Батьківщини, та затвердити обґрунтований висновок з урахуванням всебічного дослідження усіх наданих заявницею документів та висновків суду.

На виконання вказаного рішення суду, переглянуто попередній висновок, оформлений протоколом №409 від 17.07.2020, та прийнято новий (протокол №3609 від 01.11.2023), де зазначено, що "Травма, яка призвела до смерті та причина смерті "ТАК", пов`язана із захистом Батьківщини".

В подальшому позивач звернулась до відповідача із заявою щодо видачі їй посвідчення "Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби".

12.02.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовлено у видачі такого посвідчення, оскільки відповідно до висновку експерта №11 від 14.01.2020 встановлений діагноз "Алкогольне сп`яніння середнього ступеня (етиловий спирт в крові 1,97%).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні дій, вказаних у заяві, позивач звернулася із цим позовом до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з положеннями статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону №2011-ХІІ установлено, що його дія не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Відповідно до частини 3 статті 1, частини 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.

Судом встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_2 загинув під час проходження військової служби в Збройних Силах України, та причина смерті, пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993, чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

За змістом статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" чинність цього Закону поширюється також на сім`ї військовослужбовців Збройних Сил України, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, батьки.

Відповідно до частини 13 статті 14 Закону №2011-XII особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" №379 від 28 травня 1993 року установлено, що посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками № 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.

Відмова відповідача у видачі позивачам пільгового посвідчення з підстав того, що дія Закону №2011-ХІІ не поширюється на позивача, оскільки смерть її сина сталася внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, не є обґрунтованою, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із вчиненням ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Висновком експерта №11 від 14.01.2020 лише констатовано перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, однак зазначене не знаходиться у причинному зв`язку з його смертю.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на отримання посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби. А тому для ефективного та належного захисту прав позивача, на думку суду, слід зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби відповідно до форми і порядку, передбачених постановою Кабінету Міністрів України "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" від 28.05.1993 №379.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року відповідає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.