Справа № 380/6599/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/6599/23 пров. № А/857/23284/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Обрізка І.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі №380/6599/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Желік О.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення не зазначено,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (далі - апелянти, позивачі) до Міністерства оборони України (далі - відповідач, МОУ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , із вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не призначенні до виплати 1/3 частини (5000000 грн) одноразової грошової допомоги від передбаченої Постановою КМ України №168 загальної суми одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 - дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 та його доньці - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_2 - дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 та його доньці - ОСОБА_1 доплату 1/3 частини (5000000 грн) від передбаченої Постановою КМ України №168 загальної суми одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є дружиною та донькою загиблого 02.05.2022 внаслідок захисту батьківщини військовослужбовця - ОСОБА_4 .

22.09.2022 комісія МОУ з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення про виплату їм 2/3 частини від загального розміру одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в сумі 10000000 грн, водночас решта суми (1/3 - 5000000 грн.) такої допомоги залишилась не розподіленою.

Позивачі звертались до відповідача із заявою про призначення їм решти суми одноразової грошової допомоги в розмірі 5000000 грн, однак отримали відмову.

Позивачі наголошують на тому, що окрім них в загиблого не було інших членів сім`ї, утриманців чи батьків, а відтак одноразова грошового допомога в загальному розмірі 15000000 грн повинна бути розподіленою між ними.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні суми грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця в сумі 5000000 грн, позивачі звернулись до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням позивачі оскаржили його в апеляційному порядку та просили скасувати, з прийняттям нового судового рішення про повне задоволення позову.

Апелянти, зокрема, повідомили, що 31.10.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся, окрім позивачів (звернулися у травні 2022 року), звернувся повнолітній син загиблого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 з заявою про отримання одноразової грошової допомоги. У зв`язку з цим позивачам призначено 2/3 від загального розміру одноразової грошової допомоги.

Надалі стосовно сина комісія МОУ з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ухвалила рішення про повернення його документів до ІНФОРМАЦІЯ_1 на доопрацювання та вказано, що представлені документи не містять підстав для прийняття рішення про виплату частини допомоги ОСОБА_3 .

З позиції апелянтів, рішення про повернення документів на доопрацювання документів ОСОБА_3 фактично є рішенням про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки правомочності повернення документів на доопрацювання у відповідача не передбачено чинним законодавством.

Досі, після повернення документів на доопрацювання (протокол від 05.01.2023) ОСОБА_3 від нього до МОУ не надходили, що свідчить про відсутність підстав для призначення та виплати йому відповідної допомоги. Очікування цих документів не має ніякого сенсу.

Вказану особу та ІНФОРМАЦІЯ_1 залучено як третіх осіб до участі у цій справі, однак жоден з них не заявив про наявність підстав для здійснення виплати.

Неприйняття МОУ рішення про виплату або відмову у виплат решти допомоги у сумі 5000000 грн впродовж більше ніж рік свідчить про нехтування обов`язком приймати рішення у місячний строк з дня надходження документа. Відповідна бездіяльність позбавляє одночасно позбавляє можливості позивачів оскаржити в судовому порядку рішення та дає для суду можливість стверджувати про передчасність позовних вимог.

Резюмуючи позивачі зазначили, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги в повному розмірі, інших осіб, які б мали право на отримання коштів загиблого ОСОБА_5 немає, що МОУ в ході розгляду справи не спростовано, тому решта відповідної допомоги повинна бути призначена позивачам.

07.032024 від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначено, зокрема, про те, що відповідно до протоколу від 05.01.2023 комісія МОУ дійшла висновку про повернення відповідних документів ОСОБА_3 з огляду на неможливість встановлення чи є повнолітній син загиблого непрацездатним (особою з інвалідністю), перебував у загиблого на утриманні. Крім того, за поданими документами неможливо встановити, що син проживав разом із своїм батьком, вів з ним спільне господарство, мав взаємні права та обов`язки, а також чи має він власну сім`ю.

Отже комісією МОУ з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум фактично не відмовлено ОСОБА_3 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки документи повернуто на доопрацювання.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги є передчасними, оскільки питання виплати позивачам решти відповідної допомоги вирішуватиметься відповідачем у випадку відмови ОСОБА_3 у призначенні та виплаті такої допомоги.

Просив рішення суду від 09.11.2023 залишити без змін, а відповідну апеляційну скаргу - без задоволення.

04.04.2024 від МОУ надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У позовній заяві позивачами зазначено, що крім них в загиблого ні інших членів сім`ї, ні батьків, ні утриманців не було, одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень мала б бути розподілена лише між ними двома.

Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки у загиблого ОСОБА_4 є син ОСОБА_3 , який звертався через ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Зі змісту витягу з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №1/д від 05.01.2023 з`ясовано, що розглянувши подані ОСОБА_3 документи комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 - син загиблого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Враховуючи викладені обставини, вважає, що Міністерство оборони України права та свободи позивачів не порушило.

Оскільки на даний час син загиблого ОСОБА_3 документально не підтвердив своє право на отримання частки одноразової грошової допомоги, залишок допомоги залишається нерозподіленим.

Відповідна нерозподілена частка допомоги може бути призначена після надання зазначеною особою документів, які, відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітній син був членом сім`ї загиблого сержанта ОСОБА_4 , які, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підтверджують перебування його на утриманні ОСОБА_4 , чи закінчення строку на звернення для отримання частки допомоги (3 роки з дня загибелі військовослужбовця).

За наявною інформацією, за поданими документами ОСОБА_3 , комісія МОУ прийняла рішення про повернення їх на доопрацювання.

Таким чином комісією МОУ фактично не відмовлено ОСОБА_3 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Натомість документи про призначення йому відповідної допомоги повернуто для доопрацювання.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що питання призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі загибелі ОСОБА_4 вирішуватиметься відповідачем у разі відмови ОСОБА_3 у призначенні та виплаті такої допомоги, а відтак позов заявлено передчасно.

Чинним законодавством України не передбачено умов, за яких окремі члени сім`ї можуть бути позбавлені права на допомоги на підставі пропозиції інших осіб та непередбачено обмеження права на одержання належних сум такої допомоги.

З огляду на все зазначене вище, Міноборони вважало за необхідне зазначити таке:

(а) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки після звернення осіб за виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця перевіряють такі звернення та додані до них документи, встановлюють коло осіб, які можуть звернутися за отриманням одноразової грошовоїдопомоги та оформлюють подані документи для їх направлення до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, їх подальшого опрацювання в структурних підрозділах Міністерства оборони України і Збройних Сил України та передачі на розгляд Комісії Міноборони;

(б) зважаючи на те, що особи можуть звертатися за виплатою одноразової грошової допомоги до будь-якого територіального центру комплектування та соціальної підтримки незалежно від свого зареєстрованого місця проживання протягом трьох років від дня виникнення у них права на отримання одноразової грошової допомоги, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, до яких надходять такі заяви, встановлюють за допомогою доступних засобів, зокрема і відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, коло осіб, які можуть звернутися за отриманням одноразової грошової допомоги;

(в) виплата одноразової грошової допомоги особам, які підтвердили своє право на її отримання, здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами, які можуть реалізувати своє право протягом трьох років з дати виникнення у них такого права.

МОУ просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення від 09.11.2023 - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.05.2022, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з довідкою про причину смерті (до форми №106/0 №1637) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Причина смерті: вогнепальне кульове поранення голови. Ушкодження внаслідок військових дій.

За свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 13.09.2014, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 13.09.2014.

Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_3 від 21.04.2016 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 (батько ОСОБА_4 ; мати ОСОБА_2 ).

Зі змісту витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №203 від 22.09.2022 з`ясовано, що розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги: 30. Дружині та доньці загиблого 02.05.2022 внаслідок смерті, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, сержанта ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.05.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 21.08.2022 №321/КЦ/9690 в розмірі 2/3 частини 15000000 грн, в сумі 10000000 (десять мільйонів) грн. 00 коп. у рівних частках кожному.

Листом Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України №2/279 від 12.01.2023 повідомлено, зокрема, що ІНФОРМАЦІЯ_1 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України 02.11.2022 за вих. №948/1/3009 направлено документи сина загиблого ОСОБА_4 для прийняття комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум рішення щодо можливого призначення одноразової грошової допомоги. Станом на 12.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 вказане рішення не надходило.

Листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №423/113 від 06.01.2023 повідомлено, що згідно поданих ІНФОРМАЦІЯ_1 документів, у загиблого ОСОБА_4 є син ОСОБА_7 , який звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги за загиблого батька. Оскільки на цей час надані копії документів сина опрацьовуються, частка коштів в сумі 1/3 від загальної суми одноразової грошової допомоги залишається не розподіленою.

Листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №423/1322 від 15.03.2023 повідомлено, що відповідно до висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 до кола осіб, які можуть звернутись за отриманням допомоги відноситься син загиблого. Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ухвалено рішення про призначення дружині та доньці одноразової грошової допомоги частково. Наразі решта суми одноразової грошової допомоги залишається не призначеною.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не призначенні до виплати 1/3 частини (5000000 грн) позивачам одноразової грошової допомоги в разі загибелі військовослужбовця, останні звернулись до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що питання призначення та виплати позивачам одноразової грошової допомоги у разі загибелі ОСОБА_4 вирішуватиметься відповідачем у разі відмови ОСОБА_3 у призначенні та виплаті такої допомоги, а відтак позов заявлено передчасно.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову та зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі здійснює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 1 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктами 1-3 пункту 2 ст. 16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Статтею 16-1 Закону №2011-XII встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно з п. 3 ст. 16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 ст. 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Згідно з п.п. 8, 9 Закону №2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Абзацами першим-третім п. 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Судом першої інстанції достовірно та належно встановлено обставини призначення позивачам одноразової грошової допомоги в розмірі 2/3 частини 15000000 грн., а саме в сумі 10000000 грн. 00 коп. у рівних частках кожному.

Позивачі звертались до відповідача із заявами про призначення їм невиплаченої суми одноразової грошової допомоги, однак листами відповідача №423/113 від 06.01.2023 та №423/1322 від 15.03.2023 позивачів було повідомлено про відсутність підстав у її призначенні, через наявність у загиблого ОСОБА_4 сина ОСОБА_7 , який звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги за загиблого батька.

Оскільки на даний час син загиблого ОСОБА_3 документально не підтвердив своє право на отримання частки одноразової грошової допомоги, залишок допомоги залишається нерозподіленим.

Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Також у рішенні Конституційного Суду України від 03.06.199 №5-рп/99, Суд зазначав, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже законодавство не визначає вичерпного переліку членів сім`ї, а передбачає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю, такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Ба більше, можуть мати місце обставини, які підтверджуватимуть наявність підстав для призначення та виплати йому невиплаченої суми грошової допомоги. У будь-якому випадку, наявність чи відсутність відповідних підстав з`ясовуватиме саме комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 05.01.2023 №1/д, долученого до матеріалів адміністративної справи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 з огляду на неможливість встановлення, чи є повнолітній син загиблого непрацездатним (особою з інвалідністю) і перебував на утриманні ОСОБА_3 . Крім цього, за поданими документами неможливо встановити, що син проживав разом із своїм батьком, вів з ним спільне господарство і мав взаємні права та обов`язки, а також чи має він власну сім`ю.

Вказане зумовило те, що комісією МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум фактично не відмовлено ОСОБА_3 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Натомість документи про призначення йому відповідної допомоги повернуто для доопрацювання.

Колегія суддів у контексті спірних правовідносин вважає за необхідне також зазначити таке.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Постанови №168, у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.

Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Постанови №168, якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на це право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Суд зважає на покликання позивачів на те, що приймати рішення про повернення документів на доопрацювання комісія МОУ не уповноважена, однак у межах цієї справи відповідні обставини в частині їх правомірності дослідженню не підлягають, оскільки стосуються повернення документів для доопрацювання документів ОСОБА_3 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги.

Предметом розгляду цієї справи є бездіяльність МОУ (її наявність/відсутність) щодо невиплати 1/3 допомоги позивачам та наявність підстав для зобов`язання МОУ таку виплатити.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що з 31.01.2023 набрав чинності Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджені наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №176/39232.

Вказаний Порядок визначає завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів (пункт 1.1 Порядку і умов).

Відповідно до п. 4.3. Порядку №45 Обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД, а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи.

Оскільки на даний час син загиблого ОСОБА_3 документально не підтвердив своє право на отримання частки одноразової грошової допомоги, залишок допомоги залишається нерозподіленим.

Відповідна нерозподілена частка допомоги може бути призначена після надання зазначеною особою документів, які, відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітній син був членом сім`ї загиблого сержанта ОСОБА_4 , які, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підтверджують перебування його на утриманні ОСОБА_4 , чи закінчення строку на звернення для отримання частки допомоги (3 роки з дня загибелі військовослужбовця).

За наявною інформацією, за поданими документами ОСОБА_3 , Комісія Міноборони прийняла рішення про повернення їх на доопрацювання.

Таким чином Комісією Міноборони фактично не відмовлено ОСОБА_3 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Натомість документи про призначення йому відповідної допомоги повернуто для доопрацювання.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що питання призначення та виплати позивачам одноразової грошової допомоги у разі загибелі ОСОБА_4 вирішуватиметься відповідачем у разі відмови ОСОБА_3 у призначенні та виплаті такої допомоги, який має право на звернення для отримання частки допомоги впродовж 3 років з дня загибелі військовослужбовця, а відтак позов заявлено передчасно.

Колегія суддів з розумінням відноситься до ситуації, у якій опинилися позивачі, однак зауважує, що, з врахуванням приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, ОСОБА_3 жодним чином не може бути позбавленим легітимного права на призначення та отримання відповідної допомоги, за умови наявності у нього відповідних правових підстав.

Оцінюючи наведені скаржниками доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі №380/6599/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 15 квітня 2024 року