Справа № 569/4899/24
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4899/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в складі головуючого судді Кучиної Н.Г., розглянувши у письмовому провадженні в мiстi Рiвному адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління парульної поліції в Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовною заявою до Управління парульної поліції в Рівненській області, в якій просить скасувати постанову ЕГА № 1344002 від 25.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою на нього неправомірно накладено адміністративне стягнення, вважає постанову незаконною, відомості та обставини викладені у постанові неправдивими, постанова винесена з порушення норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Зазначає, що вимоги ч.1.ст.178 КУпАП не порушував, вказує що 25.02.2024 року починаючи з 20:00 год та до моменту спілкування з патрульними поліцейськими УПП в Рівненській області знаходився у приміщенні кафе-бару "Ескобар" по вулиці Міцкевича, 12, під час перебування у закладі до нього звернулись працівники поліції з надуманими вимогами та нечітко сформульованими питаннями.

Зазначає, що інформація про обставини адміністративного правопорушення викладена у постанові неправдиво, зокрема неправдивою є відомості про його перебування у громадяському місці у п`яному вигляді, про те, що він не пересувався з місця на місце безцільно, не ходив та хитався та не мав нечіткої мови, як про це вказано у оскаржуваній постанові.

Крім вказаного зазначає, що не можна притягувати до адміністративної відповідальності тільки за сам факт появи у пяному вигляді у громадському місці, якщо поведінка особи при цьому є пристойною.

Позивач вказує, що через стан харчового отруєння, він орієнтування не втрачав, мав пристойний вигляд, перебував у чистому, сухому одязі, не мав безпорадного стану, тобто були відсутні факти непристойної поведінки.

Вказує, що окрім іншого, йому не було надано можливості скористатись правовою допомогою під час складнання оскаржуваної постанови, чим було порушено надане законом право на отримання правничої допомоги.

На підтвердження надуманості та незаконності оскаржуваної постанови вказує на відсутність заявника, будь-яких свідків або осіб яким було завдано шкоди адміністративним правопорушенням.

Вважає, що достатніх доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові працівниками поліції не надано, а також не підтверджено факту порушення вимог ст.178 КУпАП, просить постанову скасувати.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2024 року Позивачу поновлено пропущений строк для звернення до суду з даним позовом. Прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

27 березня 2024 року від представника відповідача Управління патрульної поліції надійшов до суду відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що 25 лютого 2024 року о 21:05 хв. позивач перебував по АДРЕСА_1 у громадському місці на вулиці біля приміщення кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у п`яному вигляді, а саме безцільно пересувався з місця на місце, ішов та хитався, мав не чітку вимову чим ображав людську гідність. Своїми діями позивач скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1.ст.178 КУпАП.

Вказує, що під час спілкування позивачем було використано технічний пристрій під номером 472927.

Дані відеоматеріали є доказами у справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП. Вважає оскаржувану постанову складену УПП в Рівненській області правомірною. Просить долучити до матеріалів справи відзив та відмовити у задоволенні позову.

Так, як постанова не передбачає пункту в якому зазначався технічний засіб, який застосовувався при фіксації правопорушення поліцейський дописує серійний номер пристрою вручну.

У поданому клопотанні про долучення доказів просить долучити відеозаписи, що додаються до клопотання.

03 квітня 2024 року позивачем було надано відповідь на відзив у якому він вказує, що зміст викладеного у відзиві жодним чином не спростовує аргументацію позовної заяви, а долучені відповідачем докази вказують на відсутність події адміністративного правопорушення, підтверджують невідповідність викладеного у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності дійсності, а також свідчать про незаконність та протиправність дій поліцейських.

Також, повідомляє, що відповідно до п.5. Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису «Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, натомість, долучені відповідачем до матеріалів справи відеодокази не є суцільним відеозаписом, як це передбачено нормами законодавства, складаються з шести окремих відео.

Поліцейським було порушено дану вимогу профільного нормативно-правового акту щодо безперервності записаного відео доказу.

Долучений до матеріалів справи "clip 0" розпочинається з моменту спілкування з позивачем у приміщенні кафе, що спростовує вказані у оскаржуваній постанові відомості про перебування позивача поблизу кафе "Ескобар" по вул. Міцкевича, 12.

Дослідивши матеріали справи, подані докази, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, поліцейською № 1 роти № 1 батальйону 1 взводу Управління патрульної поліції в Рівненській області капралом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова серії ЕГА № 1344002 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Як зазначено у вказаній постанові 25.02.2024 року о 21:05 в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 у громадському місці біля приміщення кафе «Ескобар» перебував у пяному вигляді (безцільно пересувався з місця на місце, ішов і хитався, мав не чітку мову), чим ображав людську гідність і громадську мораль. В постанові зазначено технічний пристрій 472927.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП постановив застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 гривень.

Диспозицією ч. 1 ст. 178 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств в торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль,тягнуть за собою настання адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, об`єктивною стороною діяння «розпивання спиртних напоїв у громадських місцях» полягає виключно в активних діях з вживання спиртних та/або слабоалкогольних напоїв. Протиправним є розпивання будь-яких слабоалкогольних напоїв, спиртних напоїв горілки, коньяку, вин, самогону чи інших алкогольних напоїв домашнього виготовлення, при цьому досягнення стану алкогольного сп`яніння є не обов`язковим, оскільки достатньо одного факту їх розпивання в місцях, спеціально не встановлених для цих цілей. Сутність поняття «розпивання» охоплює не тільки сам факт вживання спиртного напою, але й дії, що передують йому (наприклад, розливання спиртного напою в стакани).

Окремим видом дій, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, є поява в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані).

Отже, не можна притягувати до адміністративної відповідальності тільки за сам факт появи у п`яному вигляді у громадському місці, якщо поведінка особи при цьому є пристойною.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: …юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1ст. 7 КУпАП)

За загальним правилом частини 1 ст. 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма частина 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягаєзастосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначенийстаттею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку якщо рішення поліцейського буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводи свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

На долученому представником відповідача відеозаписі вбачається, що позивач знаходиться у середині приміщення кафе - бару " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по АДРЕСА_1 , а не поблизу закладу.

З оглянутого судом запису на оптичному диску замість одного файлу, містяться 5 (п`ять) відеофайлів, які перериваються і по яких неможливо відновити всі обставини події. Наприклад 3 (третє) відео завершується об 21:43:29, а наступне відео (четверте) розпочинається об 22:06., третє відео завершується на 22:11, а четверте розпочинається з 22:31.

При цьому, на відеозаписі позивач перебуває сидячому положенні на стільці, а не таким що пересувається з місця на місце як вказує відповідач та не містить доказів, що позивач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, своїми діями ображав людську гідність і громадську мораль.

Тобто, із оглянутого та дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських судом не було встановлено факту перебування позивача в такому вигляді, що ображало людську гідність і громадську мораль.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 178 КУпАП наступає у випадку не просто перебування особи в стані сп`яніння, а коли особа в такому стані своєю поведінкою чи зовнішнім виглядом ображає людську гідність і громадську мораль. Сам факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння в громадському місці не породжує для останньої відповідальності за ч. 1 ст. ст. 178 КУпАП у разі, якщо така поява не ображає людську гідність і громадську мораль.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд відзначає, що з наявних у ній документів не вбачається, які саме конкретні фактичні дії, що свідчили б про непристойність її поведінки та ображання людської гідності і громадської моралі у громадському місці, вчиняв позивач.

Відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджували вину (пояснення свідків, рапорти працівників поліції, тощо).

З огляду на ситуацію, яка слугувала передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, беручи до уваги, що позивача притягнуто до відповідальності за перебування у п`яному вигляді в громадському місці, суд відмічає, що у випадку вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КупАП, повинні були бути присутні інші особи, які мали бути опитані відповідачем як свідки та ствердити, що позивач своїм зовнішнім виглядом ображав людську гідність та громадську мораль.

При цьому, як вбачається із постанови в ній відсутні будь-які пояснення свідків та очевидців даного правопорушення, жодних пояснень свідків до матеріалів справи не надано, враховуючи твердження поліцейського про те, що позивач перебував у громадському місці, а тому інші особи, які перебували у громадському місці могли б спростувати або підтвердити твердження поліцейського.

Проте, поліцейськими не було відібрані пояснення у осіб, які перебували кафе та не було взагалі вчинено будь яких дій по збиранню доказів на підтвердження вчиненні позивачем правопорушення.

Крім того, доводи відповідача про те, що поліцейськими було в той вечір зафіксовано адміністративні проступки, вчинені позивачем, що передбачені ст.185 КУпАП та ст. 173 КУпАП, що є доказом порушення останнім громадського порядку та підтвердженням неадекватної поведінки позивача є безпідставними, оскільки предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення позивачем, якого притягають до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУаАП та законність та обґрунтованість постанови про таке адміністративне правопорушення.

Таким чином відповідачем суду не надано доказів на підтвердження відомостей, що містяться у оскаржуваній постанові, а саме, перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, що ображало людську гідність та громадську мораль.

Суд вважає необхідним зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не є належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Постанова по своїй природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Об`єктивних доказів, необхідних для вирішення справи про наявність обставин вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, уповноваженою посадовою особою відповідача, зібрано не було.

Крім того, оскільки відповідно до вимог п.5. Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису «Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, натомість долучені відповідачем до матеріалів справи відеодокази не є суцільним відеозаписом, як це передбачено Інструкцією, а складаються з п`яти окремих відео файлів, а тому вважати такий доказ, як допустимий неможливо.

Статтею 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідач не дотримався процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначеної ст. 279 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною, при винесенні оскаржуваної постанови не були з`ясовані всі обставини справи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Відповідно до п .2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи викладене вище, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн підлягає стягненню з на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене серії ЕГА № 1344002 від 25.02.2024 року, винесену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1.ст.178 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач Управління патрульної поліції, 33028, м.Рівне, вул.Степана Бандери, 14а, .

Повне судове рішення складене 15 квітня 2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина