Справа № 500/806/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 500/806/24

15 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Подлісна І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У відповідності до вимог пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161,172 цього Кодексу.

Згідно із п.5 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, позивач проходив службу в поліції (міліції) з 13.02.2015 по 05.05.2023, та був звільнений зі служби в поліції на підставі п.2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу. У відповідь на адвокатський запит, який було зроблено в його інтересах, позивач отримав витяги з наказів відповідача з яких начебто він дізнався про те, що позивачу під час звільнення не було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016 рік, за 2018 рік, за 2021 рік у кількості 76 днів та невикористані дні додаткової відпустки за 2019 рік, 2021 рік, за 2022 рік, за 2023 рік у кількості 16 днів та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 рік, за 2018 рік та за 2022 рік у загальній кількості 42 днів. Після чого позивач звернувся за захистом своїх інтересів до суду.

Наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235, затверджено, «Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції».

Абзацом 2 п. 10 розділу III, вищезазначеного наказу визначено, що в наказі про звільнення, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Згідно з наказу ГУНП в Луганській області від 27.04.2023 № 95 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції у якому зазначено, «… з виплатою компенсації за невикористану у році звільнення відпустку у кількості 12 діб…»

Згідно розписки позивача, витяг про звільнення отримав 05.05.2023.

Таким чином позивач у день звільнення з поліції належним чином був обізнаний про кількість днів невикористаних відпусток, які підлягали грошовій компенсації під час звільнення.

Відповідно до довідки УФЗБО від 01.05.2023 № 129 у графі «складові остаточного розрахунку» ОСОБА_1 при звільненні нарахована компенсація за невикористану у році звільнення відпустку у сумі 10042,00 грн.

Позивач довідкою УФЗБО від 01.05.2023 № 129 був повідомлений про усі суми, які нараховані йому при звільненні Довідку УФЗБО від 01.05.2023 № 129 згідно розписки ОСОБА_1 отримав 05.05.2023.

В свою чергу платіжною інструкцією від 09.05.2023 № 993 за списком № 173, 11.05.2023 з позивачем був проведений остаточний розрахунок при звільненні у розмірі 17338,92 грн.

Платіжною інструкцією від 26.05.2023 № 1258 позивачу 30.05.2023 була перерахована одноразова грошова допомога при звільненні.

Таким чином станом на 01.06.2023 з позивачем був здійснений повний розрахунок при звільненні.

Крім того 13.06.2023 позивач через свого представника звертався до відповідача з адвокатським запитом від 31.05.2023 № 31/05-1 з вимогою надання інформації щодо нарахування грошового забезпечення позивачу як під час проходження служби так і під час звільнення.

Листом ГУНП в Луганській області від 21.06.2023 № 1412/111/22/05-2023 позивачу було надано відповідь на запит № 31/05-1 та надано по-перше довідку щодо нарахованих та сплачених видів грошового забезпечення та інших доходів на день звільнення, а по-друге довідку УКЗ від 15.06.2023 № 1083/111/19-2023 щодо наданих позивачу відпусток під час проходження служби.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивачем до позову у якості додатку надається довідка щодо нарахованих та сплаче них видів грошового забезпечення та інших доходів на день звільнення ( довідка від 15.06.2023 № 168).

В свою чергу 06.09.2023 на адресу відповідача надійшов адвокатський запит від 18.08.2023 № 18/08-2 з вимогою надати копії усіх наказів про відпустки ОСОБА_1 за весь час проходження ним служби в ГУНП в Луганській області.

Листом ГУНП в Луганській області від 11.09.2023 № 2240/111/19/05-2023 на адвокатський запит ОСОБА_1 отримав копії усіх наказів про відпустки ОСОБА_1 за весь час проходження ним служби в ГУНП в Луганській області.

При цьому позивачем не оскаржується порядок та строки надання відповідачем відповіді на адвокатський запит від 18.08.2023 № 18/08-2.

Згідно з пунктами 1, 2 Розділу ІІ «Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України» від 05.03.2009 року №270 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) становлять: 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д +4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Таким чином хочемо зазначити, що позивач станом на 17.09.2023 отримав усю інформацію щодо використаних та невикористаних ним відпусток під час служби в поліції та відповідні копії документів.

В свою чергу згідно ухвали від 14.02.2024 Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 з позовом до ГУНП в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії звернувся лише 09.02.2024.

Тобто час з дати ознайомлення позивачем з наказом про звільнення та отримання довідки про остаточний розрахунок при звільненні та звернення до суду складає більше ніж 10 місяців, час з дати остаточного розрахунку при звільнені з позивачем та датою звернення до суду складає більш ніж дев`ять місяців, час з дати отримання позивачем усіх копій наказів про використання відпусток під час служби та відповідної інформації до звернення до суду складає більш ніж чотири місяці.

Таким чином хочемо зазначити, що позивачем безпідставно пропущено трьох місячний строк встановлений ст. 233 КЗпП України щодо звернення до суду у спорах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Згідно із ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивачем не подано.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Також слід зазначити, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 дійшов висновку, що «… відповідь на заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку…».

Крім того у п. 23 постанови від 27.11.2023 по справі № 160/18098/22 Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися про дійсний стан свого права (інтересу) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічний підхід до тлумачення поняття «повинен був дізнатися», що вжите у статті 122 КАС України, неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.06.2021 (справа № 805/4179/18-а), від 26.05.2021 (справа № 320/1778/20), від 28.05.2021 (справа № 521/21455/16-а), від 31.03.2021 (справа № 240/12017/19), від 21.02.2020 (справа № 340/1019/19).

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду сформульованим в постанові від 20.11.2019 у справі № 9901/405/19, правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення.

Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 05.09.2022 по справі № 520/12545/21, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З наведеного, суд приходить до висновку, що саме із дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, процесуальний закон (ст. 122 КАС України) передбачає початок перебігу строку звернення до суду. Встановлений шестимісячний строк звернення до суду стосується саме цього моменту та не застосовується судом при встановленні строку виплати пенсії за попередні періоди.

Частиною 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, нормами КАС України визначено трьохмісячний строк звернення особи до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, який позивач пропустив.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, процесуального законодавства, тому її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та зазначення підстави для його поновлення.

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання необхідних документів на адресу суду:46006 м.Тернопіль, вул. Острозького, 20.

Роз`яснити позивачу, що уразі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява буде повернута останньому.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити учасникам справи, що адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Подлісна І.М.