Справа № 460/1464/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2024 року м. Рівне №460/1464/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Військової частини НОМЕР_1
доОСОБА_1
про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в розмірі 5432,20 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач проходив службу у Військової частині НОМЕР_1 та перебував на всіх видах забезпечення в такій частині. Позивач самостійно не повернув кошти в розмірі 5432,20 грн. за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися, а відтак вони підлягають стягненню на користь Військової частини НОМЕР_2 . Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 22.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений судом строк відзиву на позов не подано, однак відповідач вважається повідомленим належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №116 від 10 травня 2022 року солдата по мобілізації ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 7 травня 2022 року №52-64-РС в розпорядження командира бригади, з 10 травня 2022 року велено зарахувати до складу особового складу частини на всі види забезпечення .

Відповідно до картки обліку військового майна особистого користування №4955 ор від 07.06.2022 року солдату ОСОБА_1 Міністерством оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 , було видано речове майно згідно визначених чинним законодавством норм.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №24 від 24.01.2023 солдата по мобілізації ОСОБА_1 , звільненого наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (по стройовій частині) від 19 січня 2023 року №28-РС з військової служби у запас відповідно до пункту 2 підпункту «в» частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-12 (у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі), з 24 січня 2023 року велено виключити зі списків особового складу, з усіх видів грошового забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки №10 від 24.01.2023 про взаємозалік грошових коштів за речове майно старшому солдату ОСОБА_1 , сума утримання грошей за майно речової служби військової частини НОМЕР_2 становить 5432,20 грн.

Зважаючи на те, що відповідач добровільно не сплатив заборгованості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права:

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Згідно з ст.9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Стаття 26 Статуту визначає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

В свою чергу, правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном, визначає Закон України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" від 21.09.1999 №1075-XIV.

Відповідно до ст.1 Закону України №1075-XIV військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно з ст.3 Закону України №1075-XIV військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 4 Закону України №1075-XIV визначено, що військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

Продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців регламентоване статтею 9-1 Закону України №2011-XII.

Так, відповідно до ч.1 ст.9-1 Закону України №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 768/28898 визначено, що основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Як встановлено судом після зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення йому видано речове майно, що підтверджується карткою обліку матеріальних засобів особистого користування.

Абзацом 8 пункту 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

В даному випадку, відповідача звільнено з військової служби та виключено з особового складу частини з 19.01.2023 відповідно до підпункту "в" частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі). Таким чином, з огляду на положення аб.8 п.4 розд.III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, вартість виданих відповідачу предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до довідки про взаємозалік грошових коштів за видане йому обмундирування в сумі обчисленій пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння, відповідач має сплатити 5432,20 грн.

З огляду на те, що відповідач добровільно не сплатив заборгованість за отримане речове майно строки носіння якого не закінчилися, а Військова частина НОМЕР_1 вжила всіх можливих заходів щодо добровільної сплати такої заборгованості, суд вважає підставним звернення Військової частини НОМЕР_1 із цим позовом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач, не надав доказів відшкодування позивачу вартості виданого йому обмундирування, строк носіння якого не закінчився. Таким чином, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Такі витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 в рахунок відшкодування вартості наданого йому обмундирування кошти у сумі 5432,20 грн., обчисленій пропорційно часу, який залишився до кінця строку носіння.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя Н.В. Друзенко