Справа № 120/2299/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 р. Справа № 120/2299/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2024 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 07.02.2024 за № 81;

- зобов`язання відповідача 2 призначити і виплачувати позивачці з 30.01.2024 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" на підставі довідок № 0200-0602-8/9301 та № 0200-0602-8/9323 від 26.01.2024.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи. 30.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до відповідача 2 з заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2 групи на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківські області за № 81 від 07.02.2024 надано відмову. Позивачка з цим рішенням не погоджується, вважає його протиправним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 01.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача 1 матеріали пенсійної справи позивачки.

14.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач 2 зазначає, що позивачка перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, як особа з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Разом з тим, 30.01.2024 позивачка звернулась із заявою про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок від 26.01.2024 № 0200-0602-8/9301 та № 0200-0602-8/9323, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Відповідач 2 вказує на те, що за принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яке прийняло оскаржуване рішення. Так, у рішенні зазначено, що здійснити переведення позивачки на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" у Головного управління відсутні підстави, оскільки після набрання чинності Закону № 889-VIII особам з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність право на призначення пенсії по інвалідності у розмірах, визначених ч. 37 Закону № 3723 законодавством не передбачено.

Щодо вимоги позивачки про здійснення перерахунку розміру пенсії відповідно до наданих разом з заявою довідок від 26.01.2024 № 0200-0602-8/9301 та № 0200-0602-8/9323, то відповідач 2 вважає таку вимогу передчасною, оскільки предметом розгляду було саме право позивачки на перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", а не розмір цієї пенсії.

01.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач 1 зазначає, що у Головного управління відсутні правові підстави здійснити переведення позивачки на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу", оскільки після набрання чинності 01.05.2016 Закону № 889-VІІІ особам з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність, право на призначення пенсії по інвалідності у розмірах, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723, законодавством не передбачено.

Щодо вимоги про перерахунок згідно наданих позивачкою довідок, то така, на думку відповідача 1, задоволенню не підлягає з огляду на її передчасність.

Ухвалою суду від 01.04.2024 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та зобов`язано його у 5-денний строк з дня отримання ухвали надати суду розрахунок стажу державної служби ОСОБА_1 , а у разі відсутності такої інформації надати суду відомості щодо стажу позивачки, який можна віднести до стажу державної служби.

16.04.2024 відповідач 2 надав витребувані судом документи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій пенсії та отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю II групи, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 375551 від 09.02.2019 позивачці з 01.10.2010 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново. При цьому позивачка визнана інвалідом в період перебування на державній службі.

30.01.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою, в якій просила перевести її на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу". Обчислення розміру пенсії позивачка просила здійснити на підставі довідок № 0200-0602-8/9301 та № 0200-0602-8/9323 від 26.01.2024.

За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області із прийняттям рішення від 07.02.2024 за № 81.

У рішенні зазначено, що призначення пенсії по інвалідності згідно із Законом "Про державну службу" не передбачено. Відтак позивачці відмовлено в перерахунку пенсії-переході на пенсію за іншим Законом (з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності згідно з Законом "Про державну службу").

Листом від 08.02.2024 за № 0200-0305-8/13014 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило позивачку про прийняте рішення відповідача 1.

Позивачка вважає протиправною відмову пенсійного органу у призначенні їй пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII з урахуванням довідок, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

До 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу".

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", у Прикінцевих та перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-XII втрачає чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вказаний висновок додатково підтверджується нормами Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі Порядок № 622).

Зокрема пунктом 2 цього Порядку визначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Тобто, незважаючи на те, що відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за особами, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII мали не менше 20 років стажу на посадах державної служби, у подальшому (після 01.05.2016) зберігається право на призначення (отримання) пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Аналогічний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

В свою чергу частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас згідно з приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою статті цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Змістовний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби, зокрема 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі, за такою особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, в тому числі пенсії по інвалідності, яка призначається особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Подібна правова позиція відображена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 645/3044/17.

Судом встановлено, що позивачка є особою з інвалідністю II групи, набула інвалідність в період перебування на посадах державної служби та станом на 01.05.2016 мала стаж державної служби понад 10 років, а отже, має право на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Суд зазначає, що закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення пенсійного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд і віддає перевагу найменш сприятливому для пенсіонера тлумаченню законодавства України.

Суд відхиляє твердження відповідачів про те, що оскільки факт призначення позивачці пенсії державного службовця вже відбувся, то повторне призначення позивачці відповідно пенсії неможливе.

Суд зауважує, що за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, закон не забороняє особі після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за іншим законом.

До того ж, як встановлено під час розгляду справи, позивачка отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058, тоді як у спірних правовідносинах звернулася до пенсійного органу за іншим видом пенсії, а саме за пенсією державного службовця по інвалідності.

Відтак, беручи до уваги, що, як вже зазналося вище, законодавець зберіг за такою категорією осіб, як позивачка, право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, суд не вбачає правових перешкод для переходу, за бажанням самої позивачки, з пенсії по інвалідності, яку на сьогодні позивачка отримує на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Посилання відповідачів на те, що позивачка має лише право на поновлення раніше призначеної пенсії державного службовця відповідно до абз. 2 п. 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV суд вважає помилковими, оскільки цією нормою прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено право особи, яка отримує пенсію на умовах цього Закону, повернутися до отримання пенсії за нормами Закону № 889-VIII, тоді як позивачка виявила намір реалізувати своє право на отримання пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 81 від 07.02.2024 не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує право позивачки на пенсійне забезпечення, а тому підлягає скасуванню.

Отже, в цій частині вимоги позивачки суд визнає обґрунтованими і задовольняє.

Разом з тим передчасними суд вважає позовні вимоги про зобов`язання відповідача 2 призначити і виплачувати позивачці з 30.01.2024 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" на підставі довідок № 0200-0602-8/9301 та № 0200-0602-8/9323 від 26.01.2024.

Перш за все суд зауважує, що ключовим правовим питанням, щодо якого фактично виник спір між сторонами у цій справі, є право позивачки на переведення із пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII. Тобто питання щодо розміру пенсії позивачки, у разі переведення, є похідним та вирішується після вирішення питання про наявність у позивачки відповідного права на переведення.

Як встановлено судом, оскаржуваним рішенням позивачці відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця по інвалідності з підстав відсутності, на думку відповідачів, у позивачки права на отримання такої пенсії, без дослідження та оцінки питань, пов`язаних із розміром спірної пенсії.

Тому суд не може перебирати на себе виключну компетенцію пенсійного органу та самостійно вирішувати ті питання, які не були предметом його розгляду.

До того ж судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

При цьому враховується правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 560/2120/20 (пункти 59-63).

Крім того, оскільки обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав нерозривно пов`язаний як з вимогою щодо переведення на вид пенсії за іншим законом, так і з вимогою щодо визначення розміру відповідної пенсії на підставі довідок № 0200-0602-8/9301 та № 0200-0602-8/9323 від 26.01.2024 про складові заробітної плати, суд вважає неможливим зобов`язати пенсійний орган призначити позивачці пенсію державного службовця по інвалідності, але без визначення у судовому рішення того порядку і способу обчислення розміру пенсії, про який просить позивачка, оскільки у цьому разі, вочевидь, розмір призначеної позивачці пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію по інвалідності буде відрізнятися ніж розмір пенсії, яку позивачка фактично отримує натепер.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду цієї справи суд надав оцінку тим підставам, які, на думку відповідачів, перешкоджали призначенню позивачці пенсії державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Проте, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду заяви позивачки про переведення на інший вид пенсії вважається незакінченою і пенсійний орган, реалізуючи свої законні повноваження щодо призначення (перерахунку) пенсії, повинен повторно розглянути відповідну заяву позивачки та прийняти за результатами її розгляду рішення з урахуванням висновків суду.

За встановлених обставин справи, саме такий спосіб захисту порушених прав та інтересів позивачки суд вважає найбільш правильним і таким, що не буде суперечити закону.

Разом з тим, оскільки у відзивах на позовну заяву відповідачі чітко та однозначно заявили про неможливість врахування при призначенні (перерахунку) пенсії позивачки по інвалідності згідно довідок № 0200-0602-8/9301 та № 0200-0602-8/9323 від 26.01.2024, суд доходить висновку про необхідність надання оцінки цьому питанню з метою усунення тих причин та умов, які можуть вплинути на ефективність виконання судового рішення.

В цьому аспекті суд зазначає, що процедура призначення пенсій осіб, які згідно з пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 899-VIII мають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII регламентується вже загаданим Порядком № 622.

Так, пунктом 4 цього Порядку визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

З аналізу наведених положень пункту 5 Порядку № 622 слідує, що до заробітку особи, яка після 1 травня 2016 року звернулася за призначенням пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але яка на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, розмір заробітку для обчислення пенсії визначається із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено ЄСВ.

При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, що установлені на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби), тоді як середньомісячна сума виплат (крім посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років) для осіб, які станом на дату звернення не мають 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців.

Якщо ж в особи відсутній стаж роботи для визначення середньомісячних виплат у вищезазначеному порядку, то застосовується останній абзац пункту 5 Порядку № 622, згідно з яким за бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому-п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Крім того, необхідно врахувати, що в силу вимог пункту 6 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Отже, обчислення розміру пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII має здійснюватися з урахуванням приписів пункту 5 Порядку № 622 та обов`язково на підставі даних з довідок про заробітну плату, виданих за встановленою формою.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, визначаються постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 8 лютого 2017 року за № 180/30048.

Пунктом 1 вказаної Постанови затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, що додаються до постанови, а саме:

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Як видно з матеріалів справи, разом із заявою про перехід на інший вид пенсії позивачка надала пенсійному органу довідку від 26.01.2024 № 0200-0602-8/9301 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), видану Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за посадою головного спеціаліста бухгалтера фінансово-економічного відділу станом на грудень 2023 року, до якої включено всі види оплати праці, на які нараховано ЄСВ.

Така довідка відповідає формі, затвердженій Постановою № 1-3 від 17.01.2017, що відповідачами не заперечується.

Крім того, позивачка надала лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.01.2024 № 0200-0602-8/9323 за підписом заступника начальника ОСОБА_2 , в якому у відповідь на звернення позивачки від 22.01.2024 Головне управління повідомило інформацію про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за грудень 2023 року по посаді головного спеціаліста в Головному управлінні.

Оцінивши зазначений лист суд зазначає, що він не відповідає формі "довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби", яка затверджена Постановою № 1-3 від 17.01.2017, а тому не може вважатися належною довідкою про заробітну плату для призначення пенсії державному службовцю.

З огляду на викладене, суд зауважує, що довідка від 26.01.2024 № 0200-0602-8/9323 не може бути врахована при вирішенні питання щодо визначення розміру пенсії державного службовця по інвалідності.

Відтак, під час повторного розгляду заяви позивачки на виконання рішення суду, вищезазначена обставина підлягає врахуванню як відповідачем, так і позивачкою. Зокрема, для вирішення пенсійним органом цього питання з дотриманням вимог чинного законодавства, позивачці слід надати відповідачу належну "довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби", оформлену з урахуванням висновків суду та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 81 від 07.02.2024 та покладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як пенсійний орган за місцем пенсійного обліку позивачки, обов`язку повторно розглянути заяву позивачки від 30.01.2024 про переведення на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, з урахування висновків суду за наслідками вирішення цієї справи.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а інших пов`язаних з розглядом справи витрат не встановлено, питання щодо розподілу судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 81 від 07.02.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2024 про переведення на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу".

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місцезнаходження: вул. Майдан Свободи, Держпром, 3, м. Харків, 61000);

3) відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне судове рішення складено 16.04.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович