Справа № 160/1920/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2024 рокуСправа №160/1920/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових сум, належних військовослужбовцю при демобілізації,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , належні грошові виплати, передбачені нормами діючого законодавства України, при демобілізації військовослужбовця, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.08.2023 р. №240, в повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що при демобілізації з військової служби йому не було нараховано і виплачено грошових виплат вказаних у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.08.2023 №240. Посилання відповідача на матеріальну відповідальність за передане майно, позивач вважає безпідставним, оскільки не є матеріально-відповідальною особою і не отримував ніякого майна.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 року відкрито провадження у справі №160/1920/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства Українизазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Від Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає позовну заяву необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 119, 120 розділу 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті). Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти). Командир взводу (групи, башти) зобов`язаний, зокрема: підтримувати особовий склад взводу (групи, башти), озброєння і техніку в постійній бойовій готовності; досконало знати й володіти всіма видами озброєння і техніки взводу (групи, башти), правильно зберігати, експлуатувати, обслуговувати та особисто перевіряти їх бойову готовність; виховувати особовий склад взводу (групи, башти) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки й майна взводу (групи, башти); стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі (групі, башті) і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності; готувати особовий склад взводу, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань.
Командир взводу технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 , під час проходження військової служби неодноразово допускав порушення військової дисципліни, скоював адміністративні та військово-кримінальні правопорушення, що підтверджується відповідними наказами.
В період з 21.03.2024 по 29.03.2024 суддя перебувала на лікарняному.
Справа розглянута в перший день виходу судді з лікарняного.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
З записів військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 вбачається, що він був призваний на військову службу за мобілізацією 28 лютого 2022 і проходив її у складі 17 танкової бригади Військової частини НОМЕР_1 на посаді командира взводу технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйону.
Відповідно до копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частини) від 22.08.2023 №240 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйону, звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 11 травня 2023 року №207 з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обовьязок і військову службу» підпункту «г» (через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується необхідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоровья, якщо він (вона) не висловили бажання продовжувати військову службу, з 22 серпня 2023 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач в позовній заяві зазначає, що при звільненні йому не були нараховані грошові виплати вказані у наказі. На його звернення фінансовим відділом військової частини була надана відповідь, про не нарахування грошових виплат у зв`язку із завданими ним матеріальними збитками.
В період поточного року позивач неодноразово знаходився на лікуванні у різних медичних закладах і всупереч нормам чинного законодавства також не отримував грошових виплат.
Позивач зауважує, що в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частини) №240 від 22.08.2023 не зазначено про утримання з нього будь-яких грошових сум. Позивач вважає, що зі сторони відповідача має місце порушення його прав і інтересів щодо не отримання ним, передбачених чинним законодавством виплат за час проходження військової служби.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було продовжено відповідними Указами Президента України.
Станом на час розгляду справи, воєнний стан не скасований і не припинений.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначені види військової служби, до яких відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
За п.5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України.
Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого законом України від 24 березня 1999 року № 548- XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на командира (начальника) покладено, зокрема, наступні обов`язки: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; абз. 7 завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; абз. 8 встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; абз. 14 організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; абз. 22 організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження; абз. 24 вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).
Обов`язки командира взводу, яким є позивач, окремо визначені ст.ст.119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за якими командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті). Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти). Командир взводу (групи, башти) зобов`язаний: підтримувати особовий склад взводу (групи, башти), озброєння і техніку в постійній бойовій готовності; досконало знати й володіти всіма видами озброєння і техніки взводу (групи, башти), правильно зберігати, експлуатувати, обслуговувати та особисто перевіряти їх бойову готовність; виховувати особовий склад взводу (групи, башти) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки й майна взводу (групи, башти); стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі (групі, башті) і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності; готувати особовий склад взводу, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені Дисциплінарнимм статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.
Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
За приписами ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків (ст. 4 Дисциплінарного статуту).
Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Частинами 1,2 ст.45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст. 86 Дисциплінарного статуту).
При цьому ст. 88 Дисциплінарного статуту надано право військовослужбовцю, який вважає, що не вчинив правопорушення, протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Згідно пунктів 4, 5 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;
пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
На підставі рапорту командира ремонтно-вдновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 від 04.04.2023 з метою встановлення причин та умов надання недостовірних та фальсифікованих документів 31 березня 2023 року в умовах воєнного стану старшим лейтенантом ОСОБА_1 , командиром взводу технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 , командиром Військової частини НОМЕР_1 було проведено службове розслідування (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»).
Частиною 4 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.
Вказано, що обтяжуючими факторами є те, що командир взводу технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 раніше неодноразово допускав скоєєння адміністративних та військових кримінальних правопорушень, що підтвенрджується:
наказом №2329 від 07 серпня 2022 року комадира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування», з якого вбачається, що командир взводу технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 з 27 липня 2022 року по 28 липня 2022 року був відсутній на Військовій службі в ППД РВБ без поважних причин, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 4 ст. 122-11 КУпАП (самовільно залишив розташування підрозділу в умовах воєнного стану), за що на старшого лейтенанта ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «догана»;
наказом №2409 від 14 серпня 2022 року командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування», з якого вбачається, що командир взводу технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 з 01 серпня 2022 року по 11 серпня 2022 року був відсутній на військовій службі в розташуванні підрозділу РВБ без поважних причин понад 10 діб, чим скоїв військове кримінальне правопорушення передбачене частиною 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (самовільне залишення військової частини та відсутність на військовій службі понад 10 діб в умовах воєнного стану), за що на старшого лейтенанта ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «догана».
За висновками службового розслідування наказано, зокрема, за порушення вимог передбачених абзацами 1, 2, 3 ст. 11, статтями 12 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і абзацами 2, 6 статті 4 Дисциплінарного стату Збройних Сил України, відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, командиру взводу технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 оголосити про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді «сувора догана» після його повернення на військову службу;
З метою встановлення причин та умов нестачі військового майна під час прийому передачі посади було проведено службове розслідування, за результатом якого командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ 08.01.2023 №6334 «Про результати службового розслідування».
В ході службового розслідування було встановлено, що при передачі посади була виявлена нестача майна, яка рахується на взводі технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйон. Матеріально-відповідальною особою є старший лейтенант ОСОБА_1 , яким були порушені вимоги ст.ст. 119,120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Вина старшого лейтенанта ОСОБА_1 виражається у формі недбалості та бездіяльності.
Наказано: за порушення вимог пунктів 4, 9, 11,16, 119, 120 Статутут внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, командиру взводу технічної розвідки ремонтно-відновлювального батальйону старшому лейтенанту ОСОБА_1 оголосити про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Сувора догана» після повернення на військову службу;
Позивачем накази про службове розслідування не оскаржувались.
Відповідно до ч. 1ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач не допускав протиправної бездіяльності, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошових виплат, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 241, 243, 244-246, 250, 262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових сум, належних військовослужбовцю при демобілізації- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона