Справа № 200/813/24
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року Справа№200/813/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 , до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №54 від 11.04.2023 та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №54 від 11.04.2023 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 1), як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах з січня 2020 року, продовжуючи працювати. 08.04.2023 року позивач надав до Пенсійного фонду України заяву про перерахунок пенсії із зарахуванням до його страхового стажу період роботи на підприємстві ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» з 20.01.2020 по 03.04.2023 року та всі необхідні документи, в тому числі довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.04.2023 року. Позивач зауважив, що після надання ним до ПФУ заяви, жодної відповіді він так і не отримав. 30.10.2023 року через вебпортал електронних послуг ПФУ позивач знову звернувся до останнього для отримання відповіді по своїй заяві. Позивач зазначив, що 27.11.2023 року він отримав відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 2), в якій було зазначено, що оскільки електронна пенсійна справа сформована за місцем реєстрації, вирішення порушеного у зверненні питання перенаправлено до відповідача 1. Позивач зауважив, що 15.12.2023 року відповідачем 1 було направлено рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку пенсії від 11.04.2023 року. Позивач закцентував свою увагу на тому, що відповідно до вищевказаного рішення - йому відмовлено в перерахунку пенсії через відсутність у відомостях з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування сплати страхових внесків його підприємством. Позивач вважає відмову відповідача протиправною, оскільки спірний період трудової діяльності підтверджується записами у трудовій книжці та індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5), в свою чергу наявність у підприємства заборгованості зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії, через що він був змушений звернутися до суду.

Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що підставою звернення до суду та предметом спору в даній справі є: рішення №54 від 11.04.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 2). Відповідач 1 зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Мирноград), як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.01.2021. Пенсійну виплату отримує відповідно до вимог статті 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці», у розмірі 80% заробітної плати шахтаря. Відповідач 1 зауважив, що позивач звернувся до ПФУ із заявою від 08.04.2023 про проведення перерахунку відповідно до ч.4 ст.42 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, заява позивача надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та саме ним було розглянуто заяву від 11.04.2023 позивача про перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.42 ЗУ №1058-ІV. За результатами розгляду заяви позивача, відповідачем 2 було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 11.04.2023 № 54. На підставі викладеного, відповідач 1 зазначив, що заяву позивача відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась відповідачем 2 та п.4.10 Порядку № 22-1 не регулює питання призначення пенсії. Норми п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачають передачу електронної пенсійної справи від «органу, що призначає пенсію», який розглядав заяву про призначення пенсії, до «органу, що призначає пенсію», за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Тобто п.4.10 Порядку № 22-1 врегульовує відносини щодо виплати пенсії, які виникають після того, як визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, прийняв рішення про призначення пенсії. Отже, відповідач 1 не здійснював розгляд заяви позивача, не приймав рішення про відмову у зарахуванні певного стажу позивача, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача. Відповідач 1 просив відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви до нього в повному обсязі.

Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до п.2, ч.1 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV, статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (роботи підземні, професії за пост. № 202 (25)). 08.04.2023 позивач звертався до територіального органу ПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України №1058-ІV. Відповідач 2 зауважив, що засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - відділ перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який уповноважений розглянути подану заяву позивача. Відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058-ІV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Відповідач 2 зазначив, що розглянувши заяву позивача, своїм рішенням від 11.04.2023 за №54 відмовив у проведенні перерахунку пенсії, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру соціального страхування відомості про сплату страхових внесків відсутні. За приписами Закону № 1058-ІV розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально, залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувались внески. При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу залежно від кількості відпрацьованих місяців та коефіцієнту заробітної плати. Проте, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідні відомості відсутні. Відповідач 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.02.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлений відповідачу 1 строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву, пенсійної справи позивача, довідку розрахунок пенсійного (страхового) та пільгового стажу форми РС-право ППВП ПФУ та довідку форми ОК-5 позивача. Встановлений відповідачу 2 строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву, письмові пояснення з приводу відмови щодо проведення перерахунку пенсії позивачу.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність кабінету електронного суду у представника позивача адвоката Логвиненка С.С. та у відповідачів із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено 15.02.2024.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є громадянином України про що свідчить наявна копія в матеріалах справи копія паспорту з електронним безконтактним носієм громадянина України № НОМЕР_2 , орган, що видав 1238 від 11.08.2023 року.

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 08.04.2023 позивач звернувся засобами вебпорталу ПФУ із заявою про перерахунок його пенсії на підставі ч.2 ст.42 Закону України №1058-ІV.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що підтверджується позовною заявою, відзивами на позовну заяву та насамперед рішенням про відмову в перерахунку пенсії №54 від 11.04.2023.

Як встановлено судом, вищенаведене рішення про відмову у перерахунку пенсії прийнятого відповідачем 2 позивач отримав лише у грудні 2023 року, що підтверджується: листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.11.2023 року №59029-47440/П-01/8-0400/23, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.12.2023 року №24315-23695/П-02/8-0500/23.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення про відмову в перерахунку пенсії прийнятому відповідачем 2 від 11.04.2023 №54, в якому зазначене наступне: позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ЗУ №1058-ІV, прик. полож., п.2 ч.1; ЗУ №1788, ст.14 (Роботи підземні, професії за пост.№202 (25)). 08.04.2023 року заявник звернувся із заявою про проведення перерахунку відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058-ІV. Відповідно до ч.4 ст.42, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Страховий стаж період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. В відомостях з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні сплати страхових внесків. Враховуючи вищевикладене в перерахунку від 08.04.2023 року позивачу відмовлено.

Позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.04.2023 року №54 про відмову йому в перерахунку пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву від 08.04.2023 року про перерахунок пенсії згідно з пунктом 4 статті 42 Закону №1058-ІV з зарахуванням заробітної плати та страхового стажу за період роботи на ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» з 20.01.2020 по 03.04.2023 року.

Враховуючи вищенаведене, спірним питанням в даній справі є не зарахування відповідачем 2 позивачу періоду його роботи з 20.01.2020 по 03.04.2023 року на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» до страхового стажу через відсутність сплати страхових внесків по позивачу за зазначений період цим підприємством та як наслідок відмова відповідача 2 у проведенні перерахунку пенсії позивача відповідно до ч.4 ст.42 Закону України №1058-ІV.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV, пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно п.4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Суд зазначає, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивачу була призначена пенсія з 26.01.2021 року.

В даному випадку суд враховує, що станом на час звернення із заявою заявник працює. При цьому, чинним законодавством унормовано умови та порядок проведення перерахунку пенсій працюючим пенсіонерам, а саме п.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З наведеного слідує, що вказаною нормою встановлено можливість перерахунку пенсії застрахованій особі, яка продовжувала працювати, з урахуванням додатково набутого нею страхового стажу. Такий перерахунок може здійснюватися або лише з урахуванням додатково набутого страхового стажу за умови перерахунку пенсії із заробітної плати (доходу), з якої ця пенсія була обчислена, або з урахуванням як зазначеного стажу, так і з заробітної плати, яку пенсіонер отримував уже після призначення пенсії.

Абзацом 1 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку(абзац 1 частини другої статті 24 Закону № 1058-IV).

Під час розгляду справи судом встановлено, що в трудовій книжці серії НОМЕР_3 заповненої на ім`я ОСОБА_1 від 18.02.1997 року у спірний період наявні записи:

- з 20.01.2020 по 06.07.2020 року прийнятий прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті на ДП «Селидівугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогородівська», номер 38 запису в трудовій книжці;

- 07.07.2020 року перепідпорядкування підприємства, номер запису 39 в трудовій книжці.

Дати та відповідного запису про звільнення позивача з займаної ним посади трудова книжка не містить.

Згідно довідки від 03.04.2023 №45 ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»: ОСОБА_1 у період з 20.01.2020 по теперішній час (час дати видачі довідки 03.04.2023 року) виконував гірничі роботи з видобутку вугілля за професією «прохідник підземний дільниці ПР-5, з повним робочим днем у шахті, передбачені Списком №1 розділу 1, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Судом з наявної в матеріалах справи копії довідки форми ППВП ПФУ сформованої по позивачу станом на дату призначення йому пенсії 26.01.2021 року, було встановлено, що йому у спірний період Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було зараховано до його страхового та пільгового стажу за ст.14, П/П підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в наступні періоди з 20.01.2020 по 02.11.2020 року (9 місяців 13 днів); з 04.11.2020 по 25.01.2021 року (2 місяці 22 дні); до страхового стажу період за 03.11.2020 року.

Отже враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині зарахування відповідачем 2 позивачу до його страхового стажу з зарахуванням заробітної плати за період з 20.01.2020 по 25.01.2021 року (включно) задоволенню не підлягає, оскільки цей період був зарахований позивачу до його страхового та пільгового стажу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними доказами.

Щодо позовної вимоги позивача, стосовно визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.04.2023 року №54 про відмову в перерахунку пенсії позивачу, суд зауважує наступне.

Підставою, що слугувала відмові у перерахунку пенсії зазначеної відповідачем 2 у спірному прийнятому ним рішенні, за наслідком розгляду заяви позивача, стала не сплата підприємством, на якому працював позивач у період з 26.01.2021 по 03.04.2023 року (дату видачі довідки) страхових внесків по ньому.

При цьому, посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у своєму рішенні про відмову у перерахунку пенсії з підстав відсутності сплати страхових внесків, суд вважає безпідставним, з огляду на таке.

З Індивідуальних відомостей про застраховану особу позивача (довідка форми ОК-5) (сформованих станом на час розгляду заяви) вбачається, що у спірний період з 26.01.2021 по 31.12.2022 року наявні відомості про отриману заробітну плату для нарахування пенсії, щодо сплати страхових внесків наявні позначки «Ні».

Відповідно до ст. 11 Закону № 1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно зі ст. 20 Закону № 1058, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище норм Закону № 1058 дає підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески.

Періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатило підприємство-страхувальник ці страхові внески (єдиний внесок) чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за наявності відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), - не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року в справі № 482/434/17.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд дійшов висновку, що за даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за виконання своїх обов`язків підприємством на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження страхового стажу роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Разом з цим суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 24 листопада 2022 року №23-1), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 24 листопада 2022 року №23-1) При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Також, відповідно до ч.1 ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу вищенаведених норм суд приходить до висновку, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.

Натомість, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачем 2 дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо періодів роботи позивача та отримання додаткових документів.

Враховуючи вищенаведене, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач 2 діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень мають ґрунтуватися на оцінці всіх фактичних обставин, що мають значення для об`єктивного вирішення питання в межах дискреційних повноважень такого суб`єкта. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати, як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а за конкретними обставинами.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №54 від 11.04.2023 року про відмову в перерахунку пенсії слід визнати протиправним та як наслідок скасувати його.

Таким чином позовні вимоги в цій частині позивача підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву від 08.04.2023 року про перерахунок пенсії згідно з п.4 ст.42 Закону України №1058-ІV з зарахуванням заробітної плати та страхового стажу за період роботи на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» з 26.01.2021 по 03.04.2023 року (враховуючи, що період роботи з 20.01.2020 по 25.01.2021 року, вже був досліджений судом), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

На підставі пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом також було встановлено, що відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу довідки форми ОК-5 складеної по позивачу станом на 10 квітня 2023 року, позивач у спірний період з 26.01.2021 по 31.12.2022 року працював на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» та виконував роботи які передбачені за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3014А2.

Відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, який є додатком 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року № 22-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 року за № 1014/18309, визначено, що з 05 листопада 1991 року застосовуються такі коди підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб: ЗПЗ014А2 - працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Отже наявними в матеріалах справи доказами, а саме трудовою книжкою позивача, уточнюючою довідкою та довідкою форми ОК-5 сформованої по позивачу, підтверджується, що у період з 26.01.2021 по 03.04.2023 року, позивач працював на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» на посаді, що передбачена за Списком №1, та за несплату страхових внесків за цей період позивач не несе відповідальності, а відповідальність несе підприємство на якому працює позивач, таким чином суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, а також встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 08.04.2023 року про перерахунок пенсії згідно п.4 ст.42 Закону України №1058-ІV з зарахуванням до його страхового та пільгового стажу із врахуванням заробітної плати період роботи на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 26.01.2021 по 03.04.2023 року із врахуванням висновків суду по цій справі.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 від 11.04.2023 року №54 та як похідна вимога, зобов`язати відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 08.04.2023 року про перерахунок пенсії згідно з п.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV з зарахуванням до його страхового та пільгового стажу із врахуванням заробітної плати період роботи на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 26.01.2021 по 03.04.2023 року на посаді прохідника підземного 5 розряду з повним робочим днем у шахті, із врахуванням висновків суду по цій справі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 12.02.2024, позивач за подання адміністративного позову сплатив 1 211,20 грн. судового збору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки саме цим Управлінням було прийнято протиправне рішення, яким було відмовлено у перерахунку пенсії позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд.3, ), до відповідача 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення №54 від 11.04.2023 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () від 11.04.2023 року №54.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 08.04.2023 року про перерахунок пенсії згідно з п.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV з зарахуванням до його страхового та пільгового стажу із врахуванням заробітної плати - період роботи на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 26.01.2021 по 03.04.2023 року на посаді прохідника підземного 5 розряду з повним робочим днем у шахті, із врахуванням висновків суду по цій справі.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець