Справа № 160/22171/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2024 року м. Дніпросправа № 160/22171/23
(суддя Луніна О.С., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі №160/22171/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 серпня 2023 року звернувся до суду з позовом Військової частини НОМЕР_1 згідно з яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за наступні місяці: квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року, листопад 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за наступні місяці: квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, жовтень 2022 року, листопад 2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовна заява фактично обґрунтована тим, що відповідач протиправно не виплатив позивачу додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року у період з квітня по листопад 2022 року у розмірі, збільшеному до 100000 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що перебування на території, де ведуться бойові дії, та участь у таких діях не є тотожними поняттями. Позивачем не надано доказів своєї безпосередньої участі в бойових діях, як і не надано відповідних бойових розпоряджень командира військової частини. При цьому, довідка Військової частини НОМЕР_1 № 123 від 10.08.2023 року не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, тому не є належним доказом для спірних правовідносин.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що на момент виникнення спірних відносин не існувало жодного наказу Міноборони, який би містив відомості про реєстрацію в Мінюсті України у встановленому законом порядку. Також, позивач зазначає про те, що окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29 на яке посилається суд першої інстанції не було зареєстрованим, не пройшло правову експертизу та не набрало чинності у встановленому законом порядку, а тому не підлягало застосуванню до спірних відносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 205 від 26.05.2021 року солдата ОСОБА_1 з 26 травня 2021 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с.67).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 206 від 27.05.2021 року солдата ОСОБА_1 вважати таким, що з 27 травня 2021 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов?язків за посадою (а.с.68).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 № 0989/10/3543 від 23.10.2023 року, позивачу у березні 2022 року нараховано винагороду згідно з постановою № 168 100000 грн, у період з квітня 2022 року по серпень 2023 року йому щомісячно нараховано винагороду відповідно до постанови № 168 у розмірі 30000 грн (а.с.68-69).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 № 123 від 10.08.2023 року у період з 24.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 01.04.2023, з 07.04.2023 по 09.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для відсічі військової агресії та оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в с. Карлівка Донецької області, с. Воздвижівка Запорізької обл. Підстава: витяг журналу ведення бойових дій Військової частини НОМЕР_1 від інв. РЗ 58т від 06.01.2023 року; наказ командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 122 від 08.12.2022 року (а.с.40).

Правомірність дій відповідача щодо не виплати позивачу додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 в розмірі 100000 грн у періоди з квітня по листопад 2022 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (надалі, також - Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року.

Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що додаткова винагорода військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

При цьому, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Як правильно зазначив суд першої інстанції перебування на території, де ведуться бойові дії, та участь у таких діях не є тотожними поняттями.

Позивач в якості підстави для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн надав суду довідку Військової частини НОМЕР_1 № 123 від 10.08.2023 року про те, що у період з 24.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 01.04.2023, з 07.04.2023 по 09.09.2023 він брав участь у заходах, необхідних для відсічі і стримування збройної агресії, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в с. Карлівка Донецької області, с. Воздвижівка Запорізької області.

Натомість, така довідка не підтверджує факт саме безпосередньої участі позивача у спірний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів. Постанова №168 передбачає збільшення додаткової винагороди до 100000 гривень виключно для військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях, а тому надані позивачем документи не підтверджують набуття ним права на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі у спірний період.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), натомість доказів того, що командиром Військової частини НОМЕР_1 видавався такий наказ за спірний період матеріали справи не містять та позивачем не оскаржуються дії командира щодо не видачі такого наказу, що є окремою підставою для відмови у задоволенні цього позову.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі №160/22171/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов