Справа № 580/3535/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 квітня 2024 року справа № 580/3535/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_2 грошового забезпечення з 28.02.2022 року по 12.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України Про Державний бюджет України на 2022- 2023 роки.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_2 грошового забезпечення з 28.02.2022 року по 12.05.2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законами України Про Державний бюджет України на 2022 -2023 роки станом на 1 січня кожного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового i начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року № 704, та провести ix виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Під час вивчення позовної заяви суддя з`ясував, що вона не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На підставі ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 Кодексу Законів про працю України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Згідно з витягом із наказу відповідача від 21.06.2023 № 183, з 21.06.2023 позивач виключений із списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення та йому наказано виплатити відповідні суми грошового забезпечення. Тобто, про всі складові розрахунку при звільненні позивач міг дізнатися під час ознайомлення з цим наказом і оспорити їх до суду протягом 3 місяців з такої дати.

Отримуючи заробітну плату (грошове забезпечення) за період з 28.02.2022 до 12.05.2023 протягом наступних 3-х місяців мав право звернутися з позовом щодо вірного його розрахунку.

Суддя зазначає, що грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка його отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір та складові грошового забезпечення.

Отже, з дня отримання грошового забезпечення позивачем, він вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання грошового забезпечення, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових грошового забезпечення звернувся до роботодавця із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від роботодавця відповіді на подану заяву.

Із заявою щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу за спірний період позивач звернувся до відповідача лише 28.02.2024. Доказів звернення раніше вказаної дати позивач не додав. Отже, лише з лютого 2024 року позивач почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за вказаний вище період. До вказаної дати позивач не вчиняв жодних дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеного вище грошового забезпечення.

З огляду на наведені вище висновки, суддя дійшов висновку, що отримання позивачем довідки відповідача від 01.03.2024 № 177 у відповідь на його заяву не може змінювати момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, з якого він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата прямо не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через сім місяців після отримання грошового забезпечення із дати звільнення зі служби.

Разом з тим, цей позов поданий в суд 10.04.2024, тобто з пропуском встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення в суд.

До позовної заяви позивач додав заяву, в якій просить поновити строк звернення до суду. В обґрунтування заяви зазначив, що проходив військову службу у відповідача на посаді старшого стрільця взводу охорони та оборони роти охорони та оборони батальйону охорони до 21.06.2023 та зі вказаної дати виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Стверджує, що не міг ознайомитися з усіма складовими розрахунку при звільненні, оскільки у витязі з наказу відсутні розміри основних видів грошового забезпечення. При зверненні до відповідача 29.02.2024 отримав довідку від 01.03.2024 № 177, що включає розрахунок нарахованого грошового забезпечення за період з 28.02.2022 до 12.05.2023 в розрізі основних та додаткових видів грошового забезпечення. То ж про порушення своїх прав дізнався 29.02.2024, а не в день звільнення. Посилався на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, відповідно до якого у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком. Посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 та практику Європейського суду з прав людини.

Разом з тим, суддя зазначає, що будь-яких поважних причин, які об`єктивно перешкодили позивачу своєчасно звернутися до суду щодо перерахунку та виплати йому грошового забезпечення за період з 28.02.2022 до 12.05.2023, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік позивач у заяві не зазначив.

При цьому посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та № 9-рп/2013 та висновки Верховного Суду у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 суддя вважає помилковими, адже такі висновки стосувалися іншого правового регулювання відповідних правовідносин.

З урахуванням зазначеного, вказані позивачем у заяві про поновлення строку підстави суддя визнає неповажними, а тому позовну відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства слід залишити без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись ст. ст. 122, 160, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті вказані вище недоліки шляхом подання до Черкаського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших причин пропуску строку звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК