Справа № 200/647/24
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року Справа№200/647/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Череповського Є.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2024 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - Відповідач), в якому, з урахування уточнених позовних вимог просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 29.01.2024 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р No 34 на підставі заяви про перерахунок пенсії від 22.01.2024 року, реєстраційний № 67;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 22.01.2024 року, реєстраційний № 67, із зарахуванням до страхового стажу період його роботи з 01.01.2004 року по 11.05.2005 рік на посаді сторожа у ТОВ Тасис-Агро та здійснити перерахунок розміру пенсії з дати звернення з заявою про перерахунок пенсії ( 22.01.2024 року ) із врахуванням до розрахунку середньомісячної заробітної плати, яку отримував ОСОБА_1 за період з 29.07.2002 по 11.05.2005 під час роботи сторожом у ТОВ Тасис-Агро на підставі довідок про доходи № 17 за 2002 рік, № 15 за 2003 рік, № 16 за 2004 рік, № 14 за 2005 рік, довідки про заробітну плату № 47 від 10.03.2005 року видані ТОВ Тасис-Агро та виплатити різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.01.2024 року, Позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 29.01.2024 року № 34 Позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії.

Підставою для відмови стало те, що з 1 січня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, тому на осіб, які працювали в росії після січня 1992, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні (перерахунку) пенсії російського стажу та заробітку. Оскільки, до звернення долучено довідки, видані підприємством російської федерації, підстави для проведення перерахунку відсутні.»

Позивач наголошує, що його права є порушеними та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12 лютого 2024 року було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що статтею 24 Закону № 1058 встановлено, що страховий стаж період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дану здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

У разі, якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою.

До страхового стажу не враховано спірний період роботи Позивача в зв`язку з відсутністю в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) інформації про сплату страхових внесків, в зв`язку з чим Головним управлінням прийнято Рішення про відмову в перерахунку пенсії.

Оскільки Позивачем, не надано підтверджуючих документів про сплату страхових внесків за спірний період та у відділі адміністрування, супроводження інформаційних систем, електронних реєстрів та захисту інформації управління немає даних про сплату внесків, в Головному управлінні відсутні законні підстави в зарахуванні спірного періоду до страхового стажу.

Таким чином, вимоги Позивача про зобов`язання Головного управління зарахувати до страхового стажу період роботи, який не підтверджений сплатою внесків до Пенсійного фонду є безпідставним.

Крім того, відповідно до пункту 1 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Відповідно до пункту 2.10 постанови правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування довідка про заробітну плату особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 919 затверджено Порядок визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсі у разі втрати документів про її нарахування та виплату.

Пунктом 2 даної постанови зазначено, що заробітна плата (дохід) для призначення пенсії за період страхового стажу застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу починаючи з 01.01.1998 визначається за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків і Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином заробітна плата (дохід) для призначення пенсії за період страхового стажу застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу починаючи з 01.01.1998 визначається за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків і Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування а за період до 01.01.1998 та у разі відсутності даних у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків і Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування заробітна плата (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу який враховується під час призначення пенсії, визначається за наявності підприємства, установи, організації, де працювала особа, або їх правонаступника-виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі. організації, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу).

Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) інформації про сплату страхових внесків, не може бути законною підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Відповідно до здійснених органом пенсійного фонду розрахунків стажу та середнього заробітку до страхового стажу Позивача не зараховано період роботи з 01.01.2004 по 11.05.2005 на посаді сторожа в ООО Тасис-Агро, середній заробіток за періоди роботи Позивача з 01.07.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 01.01.2002 по 31.12.2002, з 01.01.2003 по 31.12.2003 розрахований з сумою «0», що порушує право Позивача на отримання належного розміру пенсійних виплат.

Позивачем надано органу пенсійного фонду усі наявні документи для здійснення відповідного перерахунку, як стажу так і середнього заробітку, усі документи були отримані Позивачем у 2005 році, наразі Позивач з об`єктивних причин не має можливості як отримати так і надати будь які уточнюючі документи з підприємства розташованого на території російської федерації (загально відомо та не потребує доведенню, що починаючи з 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан, у зв`язку з вторгненням рф на територію України та відповідні воєнні дії та військова агресія рф).

Відповідач не спростовує, наявність таких документів, з яких вбачається, що Позивач у спірні періоди дійсно працював, отримував заробітну плату та з такої заробітної плати були сплачені податки та відповідні внески, станом на 03.08.2005 року Позивач не мав жодних заборгованостей зі сплати податків та внесків, інших додаткових документів, Позивач не може надати оскільки отримати їх неможливо на данний час, але у сукупності надані документи є належними доказами як роботи Позивача, так і отримання заробітної плати та сплати внесків.

Можливі неточнення у наданих Позивачем документах, також не спростовує факту його роботи у спірний період та отримання заробітної плати з якої сплачено внески, у зв`язку з чим звертаю увагу Суду та прошу врахувати, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 593/283/17, від 30 вересня 2019 року справа № 638/18467/15-а.

Представником Позивача було подано заяву, в якій представник просив суд розглянути справу з урахуванням уточненних позовних вимог, позовні вимоги розглянути у наступній редакції:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 29.01.2024 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р No 34 на підставі заяви про перерахунок пенсії від 22.01.2024 року, реєстраційний № 67;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 22.01.2024 року, реєстраційний № 67, із зарахуванням до страхового стажу період його роботи з 01.01.2004 року по 11.05.2005 рік на посаді сторожа у ТОВ Тасис-Агро та здійснити перерахунок розміру пенсії з дати звернення з заявою про перерахунок пенсії ( 22.01.2024 року ) із врахуванням до розрахунку середньомісячної заробітної плати, яку отримував ОСОБА_1 за період з 29.07.2002 по 11.05.2005 під час роботи сторожом у ТОВ Тасис-Агро на підставі довідок про доходи № 17 за 2002 рік, № 15 за 2003 рік, № 16 за 2004 рік, № 14 за 2005 рік, довідки про заробітну плату № 47 від 10.03.2005 року видані ТОВ Тасис-Агро та виплатити різницю між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року було прийнято заяву представника Позивача про уточнення позовних вимог від 08.04.2024 року.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 Позивач в спірний період працював:

16.10.1998 року прийнятий охоронцем в ЗАТ «Гледіс»;

29.07.2002 року звільнений за переводом з ЗАТ «Гледіс» в ТОВ «Тасіс-Агро»;

29.07.2002 року прийнятий сторожем в ТОВ «Тасіс-Агро»;

11.05.2005 року звільнений за власним бажанням.

Згідно довідок від 10 березня 2005 року вих. №21/1 та №47 (згідно якої Позивачу була встановлена заробітна плата 2000,00 руб.) Позивач з 29.03.2002 року по теперішній час (на дату видачі довідок) працює в ТОВ «Тасіс-Агро».

Згідно довідки №18 виданої міжрайонною інспекцією ФНС Росії №5 по Смоленській області №5054 від 04.08.2005 року, Позивач станом на 03.08.2005 року не має невиконаного обов`язку зі сплати податків, зборів, пені та податкових санкцій, які підлягають сплаті відповідно до положень законодавства Російської Федерації.

Відповідно до довідок про доходи фізичних осіб за 2002 рік №17, за 2003 рік №15, за 2004 рік №16, за 2005 рік №14 виданих 16.05.2005 року ТОВ «Тасіс-Агро» в період з липня 2002 року по травень 2005 року з доходів Позивача було розраховано та утримано податок.

Листом від 12.01.2024 року вих. №1075-609/М-02/8-0500/24 Головним управління ПФУ в Донецькій області на звернення від 09.01.2024 №ВЕБ-05001-Ф-С-24-004584, було повідомлено, що за даними електронної пенсійної справи Позивач отримує пільгову пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058). Страховий стаж враховано по 30.09.2014 та складає 58 років 7 місяців 16 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 24 роки. Середньомісячну заробітну плату розраховано за формулою, визначеною ст. 40 Закону № 1058 на підставі даних довідки про заробітну плату за період роботи з 01.01.1985 по 31.12.1989 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.05.2011.

Відповідно до розрахунку заробітку для обчислення пенсії в період з 01.07.2002 року по 31.12.2003 року в графі «Заробітки» та «Коефіцієнт» зазначено показники «0», період з 01.01.2004 року по 11.05.2005 року відсутній.

Згідно довідки форми РС-право, до страхового стажу Позивача (в межах спірних правовідносин) зараховано період роботи з 16.10.1998 по 31.12.2003. Період з 01.01.2004 по 11.05.2005 не зараховано взагалі.

22.01.2024 року Позивач через вебпортал звернувся із заявою №67 до управління пенсійного фонду, в якій просив зарахувати до загального трудового стажу період роботи з 01.01.2004 по 11.05.2005 на посаді сторожа у ТОВ Тасіс-Агро. Зарахувати до розрахунку середньомісячної заробітної плати, яку отримував за період з 01.07.2000 по 11.05.2005 під час роботи сторожом у ТОВ Тасіс-Агро. Здійснити перерахунок стажу та середньомісячної заробітної плати з зарахуванням набутого стажу за період з 01.01.2004 по 11.05.2005 та з урахуванням отриманої заробітної плати за період з 01.07.2000 по 11.05.2005.

За принципом екстериторіальності зазначену заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.01.2024 о/р № 34 було відмовлено Позивачу в проведенні перерахунку пенсії.

В обгрунтування відмови було зазначено, що з 1 січня 2023 року російська федерація в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, тому на осіб, які працювали в росії після січня 1992, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні (перерахунку) пенсії російського стажу та заробітку. Оскільки, до звернення долучено довідки, видані підприємством російської федерації, підстави для проведення перерахунку відсутні.

У зав`язку із чим вирішено у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії по зміні виду розрахунку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відмовити.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян врегульовує Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі Закон №1058-IV).

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено періоди, з яких складається страховий стаж.

Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV, який набрав чинності 01.01.2004, визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000.

Згідно з п. 1 ст. 41 Закону №1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 3 статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач у спірні періоди працював:

29.07.2002 року звільнений за переводом з ЗАТ «Гледіс» в ТОВ «Тасіс-Агро»;

29.07.2002 року прийнятий сторожем в ТОВ «Тасіс-Агро»;

11.05.2005 року звільнений за власним бажанням.

Вказане також підтверджується довідками від 10 березня 2005 року вих. №21/1 та №47 виданими ТОВ «Тасіс-Агро».

Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними запасами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Проте, як вбачається з розрахунку стажу, Позивачу не було зараховано період його роботи з 01.01.2004 року по 11.05.2005 рік на посаді сторожа у ТОВ «Тасіс-Агро».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та РФ (надалі Угода).

Отже, питання врахування періодів роботи в Російської Федерації після 01 січня 1991 року до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та російською федерацією.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).

Відповідно до ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Угоди, обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до абз. 5 пп. 3 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі - Порядок № 22-1), особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє зробити висновок про те, що заробіток (дохід) за періоди роботи на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при обчисленні розміру пенсії за умови надання особою довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях).

Відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, відповідач врахував нульовим значенням заробітну плату за період його роботи у РФ з 01.07.2002 року по 31.12.2003 року, період роботи та заробітну плату з 01.01.2004 року по 11.05.2005 року взагалі не було включено при обчисленні пенсії.

Проте, з липня 2002 року по травень 2005 року Позивачу нараховувалась заробітна плата, що підтверджується довідками про доходи фізичних осіб за 2002 рік №17, за 2003 рік №15, за 2004 рік №16, за 2005 рік №14 виданих 16.05.2005 року ТОВ «Тасіс-Агро» та довідкою від 10 березня 2005 року вих. №47, копії яких наявні у матеріалах адміністративної справи.

Окрім цього, у вказаних довідках зазначено про здійснення відрахувань до пенсійного фонду РФ.

Таким чином, вищезазначені довідки підтверджують факт нарахування позивачу заробітної плати за період з 29.07.2002 року по 11.05.2005 року, а тому підлягають врахуванню при обчисленні розміру пенсії.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; страховий та пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №676/6166/16-а та від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж та заробітна плата, набуті ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Російської Федерації.

1 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст.417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

9 листопада 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі Постанова №1328), яка набрала чинності 02.12.2022 якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.99 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Таким чином, положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови №1328 з 02.12.2022.

Таким чином, оскільки позивач працював у Російській Федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території Російської Федерації.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що офіційно набутий трудовий стаж позивача на території РФ з 01.01.2004 року по 11.05.2005 рік підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Щодо тверджень Відповідача з приводу відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) інформації про сплату страхових внесків, викладених у відзиві, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону №1058 обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами 4-6, 9, 10 статті 20 Закону №1058 сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

При цьому на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Суд зауважує, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірні періоди не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування спірного періоду до страхового стажу.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а, від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Щодо позовних вимог в частині виплати різниці між сумою перерахованої та сумою раніше виплаченої пенсії, суд зазначає, що станом на момент розгляду справи Відповідачем не було здійснено перерахунок пенсії Позивачу, підстави вважати, що права Позивача при здійсненні перерахунку пенсії в частині виплати різниці між перерахованою та раніше виплаченою пенсією будуть порушені, відсутні, а тому вказані вимоги є передчасними, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина перша статті 77 КАС України).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Тож з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення позов слід задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати позивача за період з 01.07.2000 по 15.06.2020 згідно з архівною довідкою архівного відділу адміністрації міста Нягані Тюменської області №2647/3 від 18.10.2018 та довідкою ТОВ "КНГ-СЕРВІС" №213 від 03.06.2020 та зобов`язати відповідача здійснити з 09.11.2021 перерахунок і виплату пенсії позивачу з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 по 15.06.2020 згідно з архівною довідкою архівного відділу адміністрації міста Нягані Тюменської області №2647/3 від 18.10.2018 та довідкою ТОВ "КНГ-СЕРВІС" №213 від 03.06.2020.

визнання протиправним та скасування рішення Відповідача від 29.01.2024 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії Позивачу о/р № 34 на підставі заяви про перерахунок пенсії від 22.01.2024 року, реєстраційний № 67 та зобов`язання Відповідача повторно розглянути заяву Позивача про перерахунок пенсії від 22.01.2024 року, реєстраційний № 67, із зарахуванням до страхового стажу періоду його роботи з 01.01.2004 року по 11.05.2005 рік на посаді сторожа у ТОВ Тасис-Агро та із врахуванням заробітної плати, яку отримував Позивач за період з 29.07.2002 по 11.05.2005 під час роботи сторожом у ТОВ Тасис-Агро на підставі довідок про доходи № 17 за 2002 рік, № 15 за 2003 рік, № 16 за 2004 рік, № 14 за 2005 рік, довідки про заробітну плату № 47 від 10.03.2005 року видані ТОВ Тасис-Агро.

При цьому суд вважає зазначений спосіб захисту прав позивача належним та достатнім в розумінні КАС України.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частини третьоїстатті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно квитанції № EKY5-MD69-YMBE від 02.02.2024 року Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог немайнового характеру судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень у розмірі 968,96 грн. на користь позивача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 29.01.2024 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р № НОМЕР_4 на підставі заяви про перерахунок пенсії від 22.01.2024 року, реєстраційний № 67.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про перерахунок пенсії від 22.01.2024 року, реєстраційний № 67, із зарахуванням до страхового стажу період його роботи з 01.01.2004 року по 11.05.2005 рік на посаді сторожа у ТОВ Тасис-Агро та із врахуванням заробітної плати, яку отримував ОСОБА_1 за період з 29.07.2002 по 11.05.2005 під час роботи сторожом у ТОВ Тасис-Агро на підставі довідок про доходи № 17 за 2002 рік, № 15 за 2003 рік, № 16 за 2004 рік, № 14 за 2005 рік, довідки про заробітну плату № 47 від 10.03.2005 року видані ТОВ Тасис-Агро.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 968,96 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський