Справа № 480/2559/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2024 року Суми Справа № 480/2559/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів: 1. Військової частини НОМЕР_1 ;
2. Військової частини НОМЕР_2 ;
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Процесуальні дії суду. Заяви учасників справи.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не застосуванні п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 в редакції, чинній з 29.01.2020, при обчисленні, в період з 29.01.2020 по 29.08.2021 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення їх розмірів шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та доплату позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням п. 4 Постанови № 704 (в редакції від 29.01.2020).
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що протягом 2020-2021 років грошове забезпечення, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а також при звільненні зі служби, компенсація за дні невикористаних щорічних відпусток та одноразова грошова допомога при звільненні нараховувалися та виплачувалися відповідачем із розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Рішенням суду визнано протиправним та нечинним зміни до постанови Кабінету Міністрів України, якими було встановлено вказаний вище розрахунок. Отже, розрахунок у 2020-2021 роках повинен проводитися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами про Державні бюджети на 2020, 2021 роки, на відповідний коефіцієнт. Оскільки вказані суми виплат нараховувались та виплачувались відповідачем у розмірі меншому, ніж передбачено діючим законодавством, то позивач звернувся до суду за захистом свого права.
15.04.2022 судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
07.11.2022 до суду надішло клопотання відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , про надання додаткового часу для підготовки відзиву на позов.
08.11.2022 до суду надішло клопотання відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , про залучення до участі у справі Військової частини НОМЕР_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
15.03.2023 судом постановлено ухвалу про витребування доказів у відповідача.
30.03.2023 до суду надішло клопотання відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , про залучення до участі у справі співвідповідача - Військової частини НОМЕР_2 .
31.03.2023 до суду надішов відзив відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , в якому проти задоволення позовних вимог заперечує.
Відзив мотивований тим, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року. Тому у спірний період відповідач правомірно нараховував та виплачував позивачу належні йому суми, а саме з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного станом на 01.01.2018.
03.04.2023 до суду надішов документ відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , під назвою відзив із довідкою про розміри грошового забезпечення (витяг з карток особових рахунків) за 2020-2021 роки щодо позивача.
26.04.2023 до суду надійшла заява позивача про залучення співвідповідача з позовною заявою в новій редакції, в якій він просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не застосуванні п. 4 Постанови № 704 в редакції, чинній з 29.01.2020, при обчисленні, в період з 29.01.2020 по 29.08.2021 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме: не визначення їх розмірів шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 скласти, оформити належним чином та надати до Військової частини НОМЕР_1 відомість доплати позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням п. 4 Постанови № 704 (в редакції чинній з 29.01.2020);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 на підставі наданої військовою частиною НОМЕР_2 відомості доплатити позивачу грошове забезпечення, грошову допомоги на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та одноразову грошову допомогу при звільненні, з урахуванням п. 4 Постанови № 704 (в редакції чинній з 29.01.2020).
17.05.2023 судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі співвідповідачем Військової частини НОМЕР_2 .
Військова частина НОМЕР_2 про розгляд справи повідомлена належним чином, правом подання відзиву не скористалась. Тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини справи.
Вказане підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2023 № 1214 (а.с.53).
Наказом військової частини НОМЕР_2 від 28.08.2021 за № 248 позивача 29.08.2021 виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів гршового забезпечення.
У наказі зазначено виплатити: одноразову грошову допомогу при звільненні за 12 років служби; грошову компенсацію за не використані щорічні основні відпустки за 2020, 2021 роки у кількості 70 діб; грошову компенсацію за не використані додаткові щорічні відпустки за 2019, 2020, 2021 роки в кількості 42 доби; грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік (а.с.18-19).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не обчислення позивачу грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунокової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 20.12.1991 № 2011-XII.
Відповідно до частин 1-3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Нормою ч. 1 ст. 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв Постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018, якою затверджено схеми складових грошового забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в первісній редакції чинній до 31.01.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Кабінет Міністрів України 21.02.2018 прийняв Постанову № 103. Пунктом 6 вказаної постанови внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704, згідно яких це й пункт викладено у наступній редакції: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Вказаними змінами запроваджено, що розміри посадових окладів та окладів за військовим званням розраховуються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний коефіцієнт.
Окружний адміністративний суд м. Києва, рішенням від 16.10.2019 в адміністративній справі № 826/6453/18, яке 29.01.2020 залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції, визнав протиправним та нечинним п. 6 Постанови Уряду № 103.
Отже, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18, тобто з 29.01.2020, пункт 6 Постанови № 103 втратив чинність, а інші нормативно-правові акти акти, які б надалі встановлювали порядок розрахунку посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, на відповідний коефіцієнт, відсутні.
Відповідно до норми ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" № 2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом.
Згідно відповідних законів України про державний бюджет на відповідний рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018 складає - 1762 грн, з 01.01.2020 - 2102 грн, з 01.01.2021 - 2270 грн.
Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", у осіб з числа військовослужбовців з 29.01.2020 виникло право на отримання грошового забезпечення виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021 (через його збільшення на відповідний рік).
Встановлене положеннями пункту 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки № 1215 від 24.09.2021, позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходиться на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 (а.с.15). Тому саме Військова частина НОМЕР_1 проводить нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу.
Враховуючи той факт, що відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , всупереч нормі ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів суду факту того, що позивачу, грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошова допомога на оздоровлення за 2020-2021 роки та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік нараховувались та виплачувались з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, то суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування позивачу таких сум, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленим нормою ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому зобов`язує Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу такі суми саме з розмірів прожиткового мімінуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021.
Вимога зобов`язати відповідача - Військову частину НОМЕР_1 , здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не містять доказів нарахування та виплати позивачу у 2020 році такої допомоги, тому і підстави для її перерахунку відсутні.
Вимоги щодо здійснення нарахування та виплати компенсації за невикористані дні щорічних відпусток та одноразової грошової допомоги при звільненні також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до норми п. 2 розділу ІІ Порядку, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995? обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
Згідно норми ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Отже, вказаними нормами законодавства закріплено, що компенсація за невикористані відпустки розраховується виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, а розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби проводиться виходячи з 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Враховуючи той факт, що військова частина НОМЕР_1 на виконання цього рішення не здійснювала нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021, дані вимоги є передчасними, оскільки на даний час неможливо встановити належний розмір грошового забезпечення позивача у 2020 та 2021 роках.
Отже, позовні вимоги задовольняються судом частково. При цьому, відповідно до норми ст. 5 КАС України, суд формулює іншим чином резолютивну частину рішення, ніж зазначає позивач у прохальній частині позовної заяви, для можливості більш чіткого і ефективного захисту порушених прав позивача.
Судові витрати.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 29.08.2021, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 та 2021 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021, з урахуванням виплачених сум.
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
5. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 16.04.2024.

Суддя А.І. Сидорук