Справа № 140/3781/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3781/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулося в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення штрафу головного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Турчинського В.Є. від 28.03.2024 у виконавчому провадженні №72155252; зобов`язання скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Турчинського В.Є. від 28.03.2024 у виконавчому провадженні №72155252 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28.03.2024 винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн у виконавчому провадженні №72155252.

Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки листом від 31.01.2024 №0300-0902-7/6160 на виконання окремої ухвали суду від 03.01.2024 у справі №140/6148/23 ГУ ПФУ у Волинській області провело нарахування та виплату ОСОБА_1 , починаючи з 01.07.2023 без обмеження її максимальним розміром, тому станом на 28.03.2024 у відповідача були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII встановлена відповідальність боржника за невиконання рішення суду без поважних причин. Позивач зазначає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. З огляду на що просить скасувати постанову відповідача про накладення на ГУ ПФУ штрафу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням параграфу 2 глави 11 розділу II КАС України. Судове засідання призначено на 10:00 16 квітня 2024 року.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 12.04.2024 №12226 відповідач пред`явлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови. Вказує, що станом на дату винесення постанови про накладення штрафу 28.03.2024 рішення суду в повній мірі не виконано. Відтак, були наявні підстави для вжиття заходів відповідальності до боржника у виконавчому провадженні №72155252. Крім того, постанова від 28.03.2024 про накладення на позивача штрафу за повторне невиконання судового рішення та виконавчого листа №8662/2023, передувала постанова про накладення штрафу від 01.02.2024.

В судове засідання, призначене на 10:00 16.04.2024 сторони не прибули, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач у відзиві просив розгляд справи проводити без участі його представника.

Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, зокрема передбаченої частиною 7 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень частини 2 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до положень частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу ПВР Турчинського В.Є. від 03.07.2023 ВП №72155252 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №8662/2023, виданого 27.06.2023 Волинським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 30.11.2022 та з 01.03.2023 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), а також встановлено боржнику строк для виконання рішення суду у 10 робочих днів.

Листом від 17.07.2023 №0300-0604-5/40592 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило відповідача про те, що на виконання рішення суду від 22.05.2023 у справі №140/6148/23 в добровільному порядку ОСОБА_1 з 30.11.2022 та з 01.03.2023 проведено перерахунок пенсії, перерахований розмір пенсії в сумі 28834,55 грн виплачується з 01.07.2023. Нарахування проведено за період з 30.11.2022 по 30.06.2023 в сумі 51473,96 грн, виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Окремою ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 у справі №140/6148/23 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задоволено, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі №140/6148/23 після набрання ним законної сили щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 01.07.2023 з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону неналежного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі №140/6148/23, встановлено ГУ ПФУ у Волинській області строк для надання Волинському окружному адміністративному суду відповіді щодо вжитих заходів за цією ухвалою тридцять календарних днів з дня набрання окремою ухвалою законної сили.

Вказана окрема ухвала суду від 13.10.2023 мотивована тим, що як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 28.09.2023 пенсійним органом, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/6148/23, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , яка в підсумку з 01.07.2023 становить 35380,40 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії 28824,55 грн.

В подальшому, окремою ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 у справі №140/6148/23 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду задоволено, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі №140/6148/23 після набрання ним законної сили щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , починаючи з 01.07.2023 з обмеженням її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону неналежного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у справі №140/6148/23, встановлено ГУ ПФУ у Волинській області строк для надання Волинському окружному адміністративному суду відповіді щодо вжитих заходів за цією ухвалою тридцять календарних днів з дня набрання окремою ухвалою законної сили.

Зазначена окрема ухвала суду від 03.01.2024 мотивована тим, що як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 18.12.2023 пенсійним органом, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/6148/23 та окремої ухвали від 13.10.2023, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , яка в підсумку з 01.07.2023 становить 35380,40 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії 28834,55 грн. Отже, станом на день розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд встановив наявність обставин, які свідчать про те, що боржник порушує законні права та інтереси стягувача, ухиляючись від виконання ним дій зобов`язального характеру.

Листом від 31.01.2024 №0300-0902-7/6160 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило Волинський окружний адміністративний суд, що на виконання окремої ухвали суду від 03.01.2024 у справі №140/6148/23, проведено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.07.2023 без обмеження її максимальним розміром. Розмір пенсії з 01.07.2023 після проведеного перерахунку становить 35380,40 грн, а з 01.12.2023 34333,90 грн (у зв`язку із припиненням виплати надбавки на дитину, яка досягла повноліття).

Постановою головного державного виконавця Відділу ПВР Турчинського В.Є. від 01.02.2024 ВП №72155252, за невиконання рішення суду, на підставі статей 63,75 Закону №1404-VIII, накладено на боржника ГУ ПФУ у Волинській області штраф в розмірі 5100,00 грн. Вказана постанова винесена із покликанням на окрему ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 у справі №140/6148/23 та у ній зазначено, що як вбачається з протоколу перерахунку пенсії позивача від 18.12.2023 пенсійним органом, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/6148/23 та окремої ухвали від 13.10.2023, здійснено перерахунок його пенсії, яка в підсумку з 01.07.2023 становить 35380,40 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії 28834,55 грн. Отже, станом на 01.02.2024 рішення суду боржником залишається невиконаним.

28.03.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Турчинським В.Є. у виконавчому провадженні №72155252 винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у розмірі 10 200 грн.

Вказана постанова мотивована, тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/1846/24 від 04.03.2024 відмовлено у позові Головного управління ПФУ у Волинській області щодо оскарження постанови про накладення штрафу від01.02.2024 в розмірі 5100 грн. Дане судове рішення набрало законної сили 15.03.2024, щ свідчить про те, що дії державного виконавця про виконанні даного виконавчого провадження, а саме щодо винесення постанови накладення штрафу від 01.02.2024 в розмірі 5100 грн правомірні. На даний час рішення суду залишається невиконаним.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Наведені положення законодавства в контексті цієї справи свідчать про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Суд вважає за необхідне підкреслити, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа «Сук проти України»).

Тобто, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Як слідує з матеріалів справи, 01 лютого 2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Турчинським В.Є. винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду від 22.05.2023 у справі №140/6148/23 на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області накладено штраф у розмірі 5 100 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 у справі №140/1846/24 відмовив в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про скасування постанови головного державного виконавця Турчинського В.Є. від 01.02.2024 у виконавчому провадженні № 72155252 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Отже, на дату винесення постанови про накладення штрафу (28.03.2024) постанова про накладення штрафу від 01 лютого 2024 року чинна та не скасована.

Оскільки, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року у справі №140/6148/23 не виконано та враховуючи наявність постанови про накладення штрафу від 01 лютого 2024 року в розмірі 5 100 грн, тому суд дійшов висновку, про наявність повторності, як обов`язкову умову для накладення штрафу, та правомірності винесення відповідачем постанови від 28 березня 2024 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу в розмірі 10 200 грн. у виконавчому провадженні №72155252, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 72-77, 229, 243-246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1, ).

Суддя А.Я. Ксензюк