Справа № 686/7930/24
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/7930/24
Провадження № 2-а/686/102/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Мельничука Олега Володимировича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, звільнення від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,

встановив:

20 березня 2024 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 1658476 від 14.03.2024 року 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України, а також звільнити від його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, провадження по справі закрити за малозначністю вчиненого.

В обґрунтування вимог позовної заяви, позивачем зазначено, що 14.03.2024 року о 18.00 год. керуючи транспортним засобом «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1 по пров. Володимирському, 8 у м. Хмельницькому останній не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР.

На місці скоєння правопорушення ОСОБА_1 не заперечив свою вину. Проте, на прохання до поліцейського застосувати до нього ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваження за малозначністю діяння отримав відмову.

Позивач вважає, що вчинене ним правопорушення не завдало збитків державним або суспільним інтересам, а тому звертається до суду та просить звільнити від його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, провадження по справі закрити за малозначністю вчиненого.

Ухвалою суду від 27 березня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у спрощеному провадженні.

04.04.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на поданий позов. В своєму відзиві відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч.5 ст.261 КАС України.

Згідно вимог ч.3 ст.261 КАС України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, суд вважає що поданий позивачем позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 14.03.2024 року о 18.00 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Rav 4», д.н.з. НОМЕР_1 по пров. Володимирському, 8 у м. Хмельницькому не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР. Вказане підтверджується Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1658476 від 14.03.2024 року та відеозаписом з нагрудного реєстратора 470230, долученого до матеріалів справи.

За скоєне правопорушення до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Разом з тим, позивач не погоджується із притягненням його до адміністративної відповідальності за вчинене та накладенням на нього адміністративного стягнення.

Так, як стверджується позивачем та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 повністю визнав вину у вчиненому, виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. У зв`язку із цим, позивач вважає, що вчинене ним правопорушення є малозначним, не має ознак суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним чи суспільним інтересам, а тому може підпадати під дію ст. 22 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачається відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Так, судом об`єктивно встановлено, що позивачем ОСОБА_1 вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого відносно останнього складено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1658476 від 14.03.2024 року та накладено відповідне адміністративне стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП із змінами внесеними Законом України від 14.07.2015 № 596-VIII при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Окрім того, при розгляді вказаної справи суд бере до уваги правову позицію, сформульовану КАС ВС у своїй Постанові від 31.10.2019 по справі № 266/3228/16-а. При розгляді подібної справи ВС зауважив, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема на підставі частини другої статті 122 КУпАП, є виключною компетенцією уповноваженого органу, в цьому випадку - працівників органів і підрозділів Національної поліції.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Суд зазначив, що сфера застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу (у цьому випадку - Управління патрульної поліції).

Тому ВС дійшов висновку, що, приймаючи рішення про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, суди попередніх інстанцій вийшли за межі своєї компетенції тим самим втрутившись в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає загальним принципам та засадам адміністративного судочинства.

Звідси, у випадку, що розглядається до компетенції суду при вирішенні даної справи за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження (дискреційні повноваження) надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення.

Також, варто зауважити, що як вбачається з правової позиції Верховного суду України, висловленої ним в постанові від 24.12.2015 року у справі № 5-221кс15 на встановлення малозначності діяння жодні інші фактори, в тому числі поведінка після допущеного порушення, характеристика особи, інші обставини, що відповідно до закону є правовими підставами для пом`якшення відповідальності, не впливають. Таким чином, не можуть бути взяті до уваги підстави на які посилається позивач щодо малозначності вчиненого правопорушення.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, на підставі викладеного, провівши дослідження матеріалів справи у їх сукупності, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Отже, керуючись ст. ст. 2,3,5,72-77,241-246, 257- 258, 260, 268 КАС України, ст. ст. 7, 9, 23, 33, 122, 245, 251, 280, 284, 288 КУпАП, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП у Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Мельничука Олега Володимировича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, звільнення від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сергій Стефанишин