Справа № 160/8596/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 квітня 2024 року Справа №160/8596/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певній дії,-

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якій позивач просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 :

2.1. з 01.05.2022 року щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження у межах максимального розміру пенсії;

2.2. з 01.03.2022 року індексації базового ОСНП 2022 із розрахунку (18496,13 * 0,140) - 2589,46 грн., без обмеження у межах максимального розміру пенсії;

2.3. з 01.03.2023 року індексації базового ОСНП 2023 із розрахунку (21085,59* 0,197) - у сумі 4153,86 грн., без обмеження у межах максимального розміру пенсії, в тому числі сумою 1500 грн.;

2.4. з 01.03.2024 року індексації базового ОСНП 2024 із розрахунку (21085,59 + 4153,86 = 25239,45 * 0,0796) - у сумі 2009,06 грн., без обмеження у межах максимального розміру пенсії, в тому числі сумою 1500 грн.;

2.5. з 01.12.2019 року збільшення основного розміру пенсії (25%) як інваліду війни 2 групи від суми 14 796,90 - у розмірі 3 699, 23 грн., без обмеження у межах максимального розміру пенсії;

2.6. з 01.12.2019 року підвищення як інваліду війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 року: для інвалідів війни 2 групи - 40%, прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, які втратили працездатність при збільшенні його розміру з 01.12.2019, з 01.07.2020, з 01.12.2020, з 01.07.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022, з 01.12.2022, 01.01.2024, без обмеження у межах максимального розміру пенсії;

2.7. з 01.12.2019 року доплати цільової грошової допомоги до пенсії інвалідам війни 2 групи (при виконанні обов`язків в/с) - 50,00 грн., без обмеження у межах максимального розміру пенсії.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:

3.1. здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.05.2022 року щомісячну доплату до пенсії у повному обсязі у розмірі 2 000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», без обмеження яке встановлюється у межах максимального розміру пенсії з урахуванням виплачених сум;

3.2. здійснити з 01.03.2022 року нарахування та виплату індексації (підвищення) до пенсії ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022 року «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», із розрахунку (18 496,13 * 0,140) - 2589,46 грн., у розмірі її фактичного нарахування у сумі - 2589,46 гривень, без обмеження у межах максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум;

3.3. здійснити з 01.03.2023 року нарахування та виплату індексації (підвищення) до пенсії ОСОБА_1 , проведеної відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», із застосуванням коефіцієнта у розмірі 1,197, із розрахунку (21085,59* 0,1970 = 4153,86 грн.), у розмірі її фактичного нарахування у сумі - 4153,86 гривень, в повному обсязі без обмеження у межах максимального розміру пенсії, у тому числі без обмеження розміру збільшення в результаті підвищення пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, максимальним (граничним) розміром 1500 грн, з урахуванням виплачених сум.

3.4. здійснити нарахування та виплачувати індексацію (підвищення) пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2024 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024 року «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,0796, із розрахунку (21085,59 (основний розмір пенсії на 01.03.2023 року) + 4153,86 (індексація 2023 за рішенням суду) = 25 239,45 * 0.0796 = 2009,06 грн.), у розмірі її фактичного нарахування у сумі - 2009,06 гривень в повному обсязі без обмеження у межах максимального розміру пенсії, та з урахуванням раніше виплачених сум.

3.5. здійснити з 01.12.2019 року нарахування та виплату ОСОБА_1 збільшення основного розміру пенсії (25%) як інваліду війни 2 групи від суми 14 796,90 грн. - у розмірі - 3 699,23 грн., без обмеження у межах максимального розміру пенсії, та з урахуванням раніше виплачених сум;

3.6. здійснити з 01.12.2019 року нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення як інваліду війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року: для інвалідів війни 2 групи - 40%, прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, які втратили працездатність при збільшенні його розміру з 01.12.2019, з 01.07.2020, з 01.12.2020, з 01.07.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022, з 01.12.2022, 01.03.2024, без обмеження у межах максимального розміру пенсії, та з урахуванням раніше виплачених сум;

3.7. здійснити з 01.12.2019 року нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати цільової грошової допомоги до пенсії інвалідам війни 2 групи(при виконанні обов`язків в/с - 50,00 грн., без обмеження у межах максимального розміру пенсії, та з урахуванням раніше виплачених сум.

За приписами частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у ч.2 ст.122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Так, суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду із позовною заявою щодо не проведення нарахування та виплати йому: щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; індексації грошового забезпечення з 01.03.2022 року, з 01.03.2023 року та з 01.03.2024 року, передбаченої Постановами Кабінету Міністрів України №118, №168 та №185; з 01.12.2019 року збільшення основного розміру пенсії (25%) як інваліду війни 2 групи; з 01.12.2019 року підвищення прожиткового мінімуму, як інваліду війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 року та з 01.12.2019 року доплати цільової грошової допомоги до пенсії інвалідам війни 2 групи.

В той же час, жодним законом не встановлені інші, ніж шість місяців, строки звернення до суду з адміністративним позовом, у даному випадку пов`язані із порушенням права особи внаслідок не нарахування вищевказаних виплат.

У свою чергу, до суду із даним позовом позивач звернувся лише 03.04.2024 року, тобто поза межами строків звернення до суду, які встановлені ч.2 ст.122 КАС України (для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

При вирішенні даного питання суд, в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України, у спорах цієї категорії, які полягають у такому:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Водночас, суд звертає увагу, що в указаній постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступив від попередніх висновків, викладених, зокрема у постанові від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 (щодо початку перебігу строку звернення після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 також вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

З огляду на вищевикладене та аналізуючи зміст позовних вимог, суд зазначає, що оскільки пенсія є щомісячним періодичним платежем, та в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує, саме з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі викладеного, суд вважає, що отримання листа ГУПФУ у відповідь на звернення позивача від 19.03.2024 року, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти набагато пізніше після не отримання вказаних доплат починаючи з 2022 року.

З урахуванням положень ст. 122 та ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Жодних належних пояснень в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду та об`єктивної неможливості звернутися до суду в шестимісячний строк починаючи з 2022 року, тобто з дати коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав - позовна заява не містить.

В силу положень ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Втім, позивач вказаних вимог закону не дотримався та разом з позовною заявою не подав клопотання (заяву) про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами поважності його пропуску.

За приписами ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням наведеного, позивачу необхідно зазначити обґрунтування підстав поважності пропуску звернення до суду, у разі необхідності подати заяву із зазначенням підстав для поновлення такого строку та подання відповідних доказів

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів шляхом подання до суду:

- обґрунтування підстав поважності пропуску звернення до суду, у разі необхідності подання заяви із зазначенням підстав для поновлення такого строку та подання відповідних доказів.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певній дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Тулянцева