Справа № 380/690/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 рокусправа № 380/690/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської обласної державної адміністрації, Бориславської міської ради про оскарження рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , (далі - позивач 1), ОСОБА_2 (далі - позивач 2) звернувся в суд з позовом до Львівської обласної державної адміністрації (далі - відповідач 1), Бориславської міської ради (далі - відповідач 2), в якому просить (мовою оригіналу):

"Визнати протиправними рішення/дію/бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправне рішення вих. № 869/0/23 від 05.09.2023 року ОСОБА_3 заступника голови ЛОВА про відмову скласти трьохсторонню угоду і виплатити компенсацію 12100,08+12100,08 = 24200,16грн. за самостійно придбані 2 путівки в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»» не відповідає вимогам ст.5, ст. 19, ст. 40, 46, 48 Конституції України та ст. 15, ст. 16 Закону України «Про звернення громадян, 14 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту». Закону України «Про органи місцевого самоврядування» ст. ст. 5, 19, 22, 40, 46, 48 Конституції України.

Скасувати протиправне рішення вих. № 869/0/23 від 05.09.2023 року ОСОБА_3 заступника голови ЛОВА про відмову скласти трьохсторонню угоду і виплатити компенсацію 12100,08+12100,08= 24200,16грн. за самостійно придбані 2 путівки в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»

Визнати протиправними рішення суб`єкта владних повноважень Бориславської міської ради від 14.01.2022р. № В- 8 Ю. Хоми в.о міського голови Бориславської міської ради та від 15.02.2022р. З В.- 28д 1. Яворського міського голови Бориславської міської ради відмову скласти трьохсторонню угоду і виплатити компенсацію 12100,08+12100,08 = 24200,16грн. за самостійно придбані 2 путівки в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»» не відповідає вимогам ст.5, ст. 19, ст. 40 Конституції України та ст. 15, ст. 16 Закону України «Про звернення громадян, Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про органи місцевого самоврядування» Конституції України.

Скасувати протиправне рішення від 14.01.2022р. № В- 8 Ю. Хоми в.о міського голови Бориславської міської ради та від 15.02.2022р. З В,- 28д І. Яворського міського голови Бориславської міської ради відмову про відмову скласти трьохсторонню угоду і виплатити компенсацію 12100.08+12100,08= 24200,16грн. за самостійно придбані 2 путівки в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»» Зобов`язати відповідачів прийняти законне рішення про складання трьохсторонню угоду і виплатити компенсацію ОСОБА_1 учаснику війни інваліду 1 групи по зору 12100,08+12100,08= 24200,16грн. за самостійно придбані 2 путівки в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»» та стягнути з відповідача кошти на відшкодування матеріальної 24200,16грн. і моральної шкоди 24200,16грн. Стягнути солідарно з відповідачів матеріальну та моральну шкоду по 24200,16грн.".

Ухвалою від 15.01.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачам строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 12.02.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено провадити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 01.04.2024 суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про витребування доказів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є учасником війни, інвалідом 1 групи по зору та має право на отримання пільг, визначених статтею 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме на безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням або одержання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування. Стверджує, що відповідач не забезпечив її санаторно-курортним лікуванням, у зв`язку із чим ОСОБА_1 самостійно придбала путівки у санаторій для себе та супроводжуючої особи ОСОБА_2 . Проте відповідачі не прийняли рішення про повернення коштів за вказаними путівками. Вважаючи, що відповідачами порушені їх права та інтереси, позивачі звернулася до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Львівська обласна державна адміністрація, відповідач 1, надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що згідно матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на черзі для отримання санаторно-курортної путівки з 02.03.2020 року за №31 на захворювання серцево-судинної системи та органів дихання відповідно до медичної довідки «форма 070/о». У 2021 році (на момент проходження позивачами санаторно-курортного лікування) відповідно до Порядку виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 № 785 виплата грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки особам з інвалідністю І, ІІ групи внаслідок війни становила 619 гривень.

Враховуючи вищенаведене, чинним законодавством не передбачена можливість виплати компенсації грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки/самостійного санаторно-курортного лікування у розмірі 24 200 грн.16 коп. Також звертає увагу суду, що Львівська обласна державна адміністрація не наділена повноваженнями, щодо виплати вище зазначеної компенсації, адже згідно норм чинного законодавства її здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах у разі їх утворення (крім мм. Києва та Севастополя), в даному випадку Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Бориславська міська рада, відповідач 2, надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідно до п.8 Порядку виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2007 року № 150 учасники війни, особи, на яких поширюється чинність Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та особи, зазначені у статтях 6-3 і 6-4 Закону України „Про жертви нацистських переслідувань, забезпечуються путівками строком на 18-21 день не частіше ніж один раз на два роки. ОСОБА_1 самостійно, без отримання путівки від управління праці та соціального захисту населення, за власні кошти, пройшла курс санаторно-курортного лікування з 28.05.2021 року по 20.06.2021 року, що становить 24 дні замість передбачених 18-21 день. Заяву на виплату грошової компенсації замість санаторно-курортного лікування, як це передбачено Порядком виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року № 785 (далі Порядок виплати грошової компенсації), ОСОБА_1 подала в жовтні 2021.

На час самостійного санаторно-курортного лікування травень-червень 2021 року, подання до управління зави про відшкодування вартості самостійно придбаної путівки термін отримання путівки не закінчився. ОСОБА_1 була 30-ою на черзі для отримання путівки на санаторно-курортне лікування. Таку путівку вона могла б отримати в порядку черговості (відповідно до поданої нею 02.03.2020 р. заяви про забезпечення санаторно-курортним лікуванням) до 01.03.2022 року, чи пізніше, в порядку черговості. Або по закінченню цього терміну отримати грошову компенсацію за самостійне санаторно-курортне лікування в розмірі передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 р. № 785 (619 грн.).

21.10.2021 року ОСОБА_1 звернулась в управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради із заявою про виплату грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування. До заяви долучено копію зворотного талону 645197 і чек на 12100,8 грн. ОСОБА_1 , копію зворотного талону 645198 і чек на 12100,8 грн. ОСОБА_2 , копію посвідчення учасник війни інвалід 2 групи ОСОБА_2 , копію посвідчення учасник війни інвалід 1 групи по зору ОСОБА_1 . Зважаючи на наведені обставини позивачка набуде право на отримання грошової компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування відповідно до п.6 Порядку виплати грошової компенсації лише через 2 роки з моменту подання заяви про надання їй путівки на санаторно-курортне лікування, тобто після 02.03.2022 року.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником війни, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 від 09.02.2004.

ОСОБА_1 з 22.04.2015 встановлено І групу інвалідності внаслідок загального захворювання (по зору), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК Серії 10 ААВ №715833.

ОСОБА_1 02.03.2020 подала до Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради заяву про забезпечення її санаторно-курортним лікуванням. До вказаної заяви позивачем, зокрема долучено довідку для одержання путівки на санаторно-курортне лікування №19 (далі довідка №19) форма 070/о та висновок МСЕК.

Позивач самостійно придбала дві путівки на санаторно-курортне лікування у санаторії ДП «Санаторій Сонячне Закарпаття» для себе та для супроводжуючої її особи ОСОБА_2 , що підтверджується зворотними талонами до путівки №645197 та №645198.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28.05.2021 по 20.06.2021 проходили санаторно-курортне лікування, що підтверджується санаторно-курортними книжками до історії хвороби №648 ОСОБА_1 та №647 ОСОБА_2 .

Позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради із заявою від 18.10.2021 про відшкодування повної вартості самостійно придбаної путівки на санаторне лікування у ДП «Санаторій Сонячне Закарпаття» з 28.05.2021 по 20.06.2021 на 24 дні для ОСОБА_1 та для супроводжуючої її особи ОСОБА_2 в сумі 24 200 грн 16 к.

До вказаної заяви долучено копію зворотного талону до путівки №645197, чек на суму 12 100 грн 8 к. ОСОБА_1 ; копію зворотного талону до путівки №645198, чек на суму 12100 грн 8 к. ОСОБА_2 ; копії посвідчення учасника війни - інваліда 2 групи ОСОБА_2 та посвідчення учасника війни - інваліда 1 групи по зору ОСОБА_1 .

Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради листом від 11.11.2021 №1480 надало відповідь та роз`яснив, що відповідно до Порядку виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2007 №150 для отримання такої компенсації позивачу необхідно поновити медичну довідку форма 070/о та надати документ про сплату повної вартості санаторно-курортної путівки. Також вказало, що право на отримання компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування ОСОБА_1 набуде у 2022 році, розмір компенсації становитиме 464 грн (тільки за путівку позивача, без компенсації вартості путівки супроводжуючої особи).

Вважаючи, що її право на отримання компенсації вартості путівок порушене, ОСОБА_1 у листопаді 2021 звернулась до суду із позовом, у якому просила «зобов`язати відповідача здійснити виплату на користь ОСОБА_1 , учасника війни інваліда 1 групи по зору в рахунок відшкодування матеріальних збитків в розмірі 24 200 грн 16 к.».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 №380/18766/21 у задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2022.

Зокрема суд, відмовляючи у позові зазначив наступне: «… Відповідно до пункту 6 Порядку 785 грошова компенсація виплачується особам через два роки після звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової компенсації, якщо вони протягом цього періоду не одержували безоплатної санаторно-курортної путівки. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 18.10.2021 про відшкодування повної вартості самостійно придбаної путівки на санаторно-курортне лікування за період з 28.05.2021 по 20.06.2021. Ураховуючи дату звернення позивача з відповідною заявою (18.10.2021) та виходячи із встановленого пунктом 6 Порядку 785 строку (два роки після звернення), право на отримання грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування у позивача ще не настало. Суд не може встановити обов`язок здійснити виплату компенсації на майбутнє. Встановлення будь-яких виплат на майбутнє не узгоджується з існуючими способами захисту, оскільки прийняття рішення під умовою неможливо.».

На чергове звернення ОСОБА_1 про компенсацію вартості придбаних путівок Бориславська міська рада Львівської області листом від 14.01.2022 № В-8 за підписом в.о. міського голови ОСОБА_4 повідомила позивачку, що вона з 02.03.2020 перебуває у черзі для отримання санаторно-курортної путівки за № 31 на захворювання серцево-судинної системи та органів дихання та буде забезпечена путівкою згідно черги. Відповідно до Порядку виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2007 №150 для отримання такої компенсації позивачу необхідно поновити медичну довідку форма 070/о та надати документ про сплату повної вартості санаторно-курортної путівки. Відповідач 2 також вказав, що право на отримання компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування ОСОБА_1 набуде у 2022 році, розмір компенсації становитиме 464 грн (тільки за путівку позивача, без компенсації вартості путівки супроводжуючої особи).

Також ОСОБА_1 17.07.2023 звернулись до Апарату Верховної Ради України, відповідь на яке в межах компетенції надала Львівська обласна військова адміністрація листом від 05.09.2023 № ЗВЕ-ВИХ-869/0/23.

Із відповіді слідує, що ОСОБА_1 із 02.03.2020 перебуває на обліку для забезпечення санаторно-курортним лікуванням за № 72 як особа з інвалідністю першої групи «Б» по зору, загальне захворювання. Повідомив, що органами, які здійснюють забезпечення безоплатними путівками для санаторно-курортного лікування згідно з медичними рекомендаціями є органи соціального захисту населення.

Не погодившись із цими відповідями та вважаючи порушеним своє право на компенсацію вартості придбаних путівок, позивачі звернулись до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно зі статтею 8 Закону №3551-XII учасниками війни визнаються військовослужбовці, які в період війни проходили військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, трудівники тилу, а також інші особи, передбачені цим Законом.

Пільги для учасників війни визначено статтею 14 Закону №3551-XII.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 14 Закону №3551-XII учасникам війни (статті 8, 9) надаються такі пільги: безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням або одержання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування. Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» та «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», визначений Порядком забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 №187 (далі - Порядок №187).

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку №187 органи соціального захисту населення забезпечують відповідно до цього Порядку безоплатними путівками до санаторно-курортних закладів згідно з медичними рекомендаціями в порядку черговості ветеранів війни, осіб, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», - за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Згідно з пунктом 5 Порядку №187 путівки видаються особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, відповідно до медичних рекомендацій з урахуванням пільг, передбачених законодавством для конкретної категорії осіб, в порядку черговості. Для одержання путівки подається заява та медична довідка закладу охорони здоров`я за формою № 070/о. Після закінчення строку дії зазначеної медичної довідки, але не рідше ніж один раз на три роки, подається нова медична довідка. У разі неподання такої довідки особа, яка понад три роки перебуває на обліку для забезпечення санаторно-курортною путівкою, знімається з обліку.

Відповідно до пункту 9 Порядку №187 особи з інвалідністю загального захворювання та особи з інвалідністю з дитинства забезпечуються путівками строком на 18-21 день в порядку черговості.

Особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I та II групи до санаторіїв (відділень) спінального профілю, путівки не видаються, лише оплачується проїзд (двічі до санаторію і двічі у зворотному напрямку) у транспорті загального користування (залізничному та автомобільному) згідно з поданими проїзними квитками. У разі проїзду залізничним транспортом відшкодовується вартість квитка у плацкартному вагоні.

Відповідно до пункту 19 Порядку 187 грошова компенсація замість санаторно-курортної путівки для осіб з інвалідністю внаслідок війни та осіб з інвалідністю, зазначених у статті 6-2 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», і компенсація вартості самостійного санаторно-курортного лікування учасникам бойових дій, учасникам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та особам, зазначеним у статтях 6-1, 6-3 і 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», виплачується в порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 №785, а грошова компенсація замість санаторно-курортної путівки та вартість самостійного санаторно-курортного лікування деяким категоріям осіб з інвалідністю відповідно до статті 29 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» виплачується в порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2007 р. №150.

Судом встановлено, що позивач зверталася з заявою про відшкодування повної вартості санаторно-курортного лікування як учасник війни в розумінні Закону №3551-XII, тому посилання відповідача 2 на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування» від 7.02.2007 №150 (далі Порядок №150) є безпідставним. Порядок №150 визначає механізм виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування (далі - грошова компенсація за путівку та за самостійне лікування) деяким категоріям осіб з інвалідністю, та її розміри.

Оскільки ОСОБА_1 просить відшкодувати повну вартість санаторно-курортного лікування як ветерану війни - учасник війни відповідно до статті 14 Закон №3551-XII, то механізм виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки (далі - грошова компенсація) та компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, передбачених Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( 3551-12), «Про жертви нацистських переслідувань» (1584-14) та «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» врегульовано Порядком виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 № 785 (далі - Порядок №785).

Відповідно до п. 1 Порядку №785, цей Порядок визначає механізм виплати:

- грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки (далі - грошова компенсація)

- компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, передбачених Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань» та "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Позивач ставить питання про виплату їй компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, а не грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки.

Згідно з пунктом 5 Порядку №785 підставою для виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування є такі документи: заява про виплату компенсації; про сплату повної вартості санаторно-курортної путівки, про підтвердження проходження санаторно-курортного лікування або зворотний талон санаторно-курортної путівки строком санаторно-курортного лікування не менш як 18 днів; посвідчення особи, що підтверджує її належність до категорії громадян, зазначених у пункті 4 цього Порядку.

Як встановлено судом ОСОБА_1 , перебуває на обліку для безоплатного забезпечення санаторно-курортним лікуванням в Управлінні праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради з 02.03.2020, тобто з часу звернення з відповідною заявою.

Вказана обставина визнається сторонами.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2022 у справі №380/18766/21 встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради із заявою від 18.10.2021 про відшкодування повної вартості самостійно придбаної путівки на санаторно-курортне лікування. До вказаної заяви нею долучено копію зворотного талону до путівки №645197, чек на суму 12 100 грн 8 к. ОСОБА_1 ; копію зворотного талону до путівки №645198, чек на суму 12 100 грн 8 к. ОСОБА_2 ; копії посвідчення учасника війни - інваліда 2 групи ОСОБА_2 та посвідчення учасника війни - інваліда 1 групи по зору ОСОБА_1 .

Відповідач листом від 11.11.2021 №1480 повідомив ОСОБА_1 про необхідність поновлення медичної довідки форми 070/о та надати документ про сплату повної вартості санаторно-курортної путівки, вказавши, що право на отримання компенсації за самостійне санаторно-курортного лікування вона набуде у 2022 році.

Суд зазначає, що пунктом 4 Порядку №785 передбачено, що компенсація вартості самостійного санаторно-курортного лікування учасникам бойових дій, учасникам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, зазначеним у статтях 6 1, 6 3 і 6 4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», та ветеранам праці відповідно до Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» виплачується за їх бажанням у розмірі вартості самостійного санаторно-курортного лікування на час проведення оздоровлення, але не більше ніж середня вартість санаторно-курортної путівки, визначена відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Відповідно до пункту 4-1 Порядку №785 після отримання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування особами, зазначеними у пункті 4 цього Порядку, період наступного їх перебування на обліку для забезпечення санаторно-курортним лікуванням або для отримання наступної компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування обчислюється з дня подання ними заяви та необхідних документів.

Відповідно до частини 3 п. 6 Порядку № 785 право на компенсацію вартості самостійного санаторно-курортного лікування настає з дня звернення із заявою про її виплату один раз на два роки (з урахуванням року проходження самостійного санаторно-курортного лікування).

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачі помилково ототожнювали право особи на виплату грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки, право на яку виникає через 2 роки після звернення за такою путівкою за умови її неотримання і компенсацію вартості самостійного санаторно-курортного лікування, право на яке настає з дня звернення із заявою про її виплату один раз на два роки.

Відтак ОСОБА_1 має право на отримання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, визначеної відповідно до пункту 7 Порядку № 785.

Так середня вартість путівки для виплати грошової компенсації та компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування обчислюється з розрахунку 35 відсотків (з округленням до однієї гривні) розміру одного прожиткового мінімуму, щороку встановленого законом на 1 січня відповідного року для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що позивачка надала до Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради заяву від 18.10.2021 про відшкодування повної вартості самостійно придбаної путівки на санаторно-курортне лікування та усі необхідні документи на підтвердження отримання такого лікування.

Також судом встановлено, що Бориславська міська рада розглядала звернення ОСОБА_1 про проведення такої компенсації, яке розглянуте відповідачем 2 як звернення громадян, про що надана відповідь за підписом в.о. міського голови ОСОБА_5 від 14.01.2022 № В-8 (описана судом вище).

15.02.2022 Бориславська міська рада розглядала звернення ОСОБА_1 та надала відповідь від 15.02.2022 № В-28, у якій зазначила, що для отримання компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування ОСОБА_1 відповідно до Порядку № 150 необхідно подати додаткові документи.

Із приводу цього суд зауважує, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; …. скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; … забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; … особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Оскільки Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради є структурним підрозділом Бориславської міської ради Львівської області, остання мала скерувати таке звернення та забезпечити виконання Управлінням праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради частини 3 п. 6 Порядку № 785 щодо проведення ОСОБА_1 компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування у межах пункту 7 Порядку № 785.

Суд зауважує, що Бориславська міська рада допустила протиправну бездіяльність щодо відсутності належного реагування на звернення ОСОБА_1 з приводу компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, оскільки із часу звернення позивачки 18.10.2021 до часу звернення із позовом до суду 11.01.2024 - така компенсація не проведена.

Щодо позовних вимог:

« Визнати протиправними рішення/дію/бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправне рішення вих. № 869/0/23 від 05.09.2023 року ОСОБА_3 заступника голови ЛОВА про відмову скласти трьохсторонню угоду і виплатити компенсацію 12100,08+12100,08 = 24200,16грн. за самостійно придбані 2 путівки в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»» не відповідає вимогам ст.5, ст. 19, ст. 40, 46, 48 Конституції України та ст. 15, ст. 16 Закону України «Про звернення громадян, 14 Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту». Закону України «Про органи місцевого самоврядування» ст. ст. 5, 19, 22, 40, 46, 48 Конституції України.

Скасувати протиправне рішення вих. № 869/0/23 від 05.09.2023 року ОСОБА_3 заступника голови ЛОВА про відмову скласти трьохсторонню угоду і виплатити компенсацію 12100,08+12100,08= 24200,16грн. за самостійно придбані 2 путівки в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»

Визнати протиправними рішення суб`єкта владних повноважень Бориславської міської ради від 14.01.2022р. № В- 8 Ю. Хоми в.о міського голови Бориславської міської ради та від 15.02.2022р. З В.- 28д 1. Яворського міського голови Бориславської міської ради відмову скласти трьохсторонню угоду і виплатити компенсацію 12100,08+12100,08 = 24200,16грн. за самостійно придбані 2 путівки в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»» не відповідає вимогам ст.5, ст. 19, ст. 40 Конституції України та ст. 15, ст. 16 Закону України «Про звернення громадян, Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про органи місцевого самоврядування» Конституції України.

Скасувати протиправне рішення від 14.01.2022р. № В- 8 Ю. Хоми в.о міського голови Бориславської міської ради та від 15.02.2022р. З В,- 28д І. Яворського міського голови Бориславської міської ради відмову про відмову скласти трьохсторонню угоду і виплатити компенсацію 12100.08+12100,08= 24200,16грн. за самостійно придбані 2 путівки в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття»», суд зазначає наступне.

Зазначені документи, які позивач просить скасувати та називає рішеннями - по суті є листами - відповідями посадових осіб Бориславської міської ради Львівської області та Львівської обласної військової адміністрації на звернення позивачки.

Зазначені документи не є ні нормативно-правовими актами, ні актами індивідуальної дії, які можуть бути оскаржені до суду та скасовані.

Враховуючи наведене, суд відмовляє позивачці у задоволенні позову у цій частині.

Також суд вважає помилковим посилання позивачів на постанову Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 200, відповідно до якої позивачі просять суд зобов`язати відповідачів скласти тристоронню угоду для проведення компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування.

Так постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 200 затверджений Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті на забезпечення постраждалих учасників Революції Гідності, учасників антитерористичної операції та осіб, які здійснювали заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, членів сімей загиблих (померлих) таких осіб санаторно-курортним лікуванням.

Відповідно до п. 1 дія цього Порядку не поширюється на осіб, які мають право на забезпечення санаторно-курортними путівками відповідно до Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення (крім м. Києва) рад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 187 (Офіційний вісник України, 2006 р., № 8, ст. 444; 2018 р., № 68, ст. 2295), та Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 р. № 446 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 32, ст. 1346).

Відтак Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 № 200 не поширюється на позивачку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідності з метою повного захисту права позивачів на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Бориславську міську раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 з приводу компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування та вирішити питання про проведення компенсації з урахуванням висновків суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач 2 вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність своїх дій не виконав.

Відтак суд задовольняє позов частково.

Розподіл судових витрат суд не проводить , оскільки позивач звільнені від їх сплати.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бориславської міської ради щодо відсутності належного реагування на звернення ОСОБА_1 з приводу компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування.

Зобов`язати Бориславську міську раду (, адреса: 82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Шевченка, 42) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) щодо компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування та вирішити питання про проведення компенсації з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна