Справа № 460/27292/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2024 року м. Рівне №460/27292/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Головного управління ДПС у Рівненській області
доОСОБА_1
про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 189706,25 грн.

Ухвалою від 29.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що у відповідача існує заборгованість по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень. Відповідачем самостійно у встановлені законом терміни сума грошових зобов`язань сплачена не була, надіслана податкова вимога не виконана, а тому податковий орган звернувся про стягнення податкового боргу в судовому порядку. За таких обставин, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

15.04.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому просив розстрочити виконання судового рішення на дванадцять місяців.

Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 цього Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За правилами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

В свою чергу, за правилами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 цієї статті, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За правилами підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України (у відповідній редакції), обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.7.2 цього ж пункту, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

В силу вимог пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, якщо сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

А за правилами пункту 57.2 статті 54 Податкового кодексу України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

За даними облікової картки платника податків за ОСОБА_1 обліковується недоїмка по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 189706,25 грн, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень №№ 0-1704 та 0-1704 від 30.08.2022, №№ 0-1704 та 0-1704 від 18.04.2023.

За даними ЄДРСР та КП ДСС, ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання протиправними і скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень не звертався.

Відповідно, грошове зобов`язання, визначене вказаними рішеннями, набуло статусу узгодженого і підлягало сплаті в бюджет.

В силу вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, є податковим боргом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

А за правилами пункту 59.3 цієї статті, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Відповідно до пункту 59.4 - податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. При цьому, за правилами пункту 59.5 - у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що 10.04.2023 органом ДПС сформовано і направлено на адресу платника податків податкову вимогу форми "Ф" №0-1700, яка надіслана відповідачу на належну адресу, ним отримана, не оскаржена і не виконана.

Оскільки після виставлення такої вимоги сума податкового боргу відповідача повністю не погашалася, підстав для виставлення нової податкової вимоги не виникало, відтак процедура стягнення вважається дотриманою.

Станом на день розгляду справи судом, податковий борг відповідача в сумі 189706,25 грн повністю підтверджено і доказів сплати чи часткового погашення заборгованості зазначеної вище суми податкового боргу суду не надано.

За правилами підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, в тому числі, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

В свою чергу, за визначенням, яке міститься в пункті 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму податків 189706,25 грн є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі з відповідача не стягуються.

Розглядаючи питання про наявність підстав для визначення порядку та строку виконання рішення, суд враховує таке.

Згідно з частиною першою статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частиною шостою статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є багатодітним батьком, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 , виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Дубенської РДА 02.11.2016.

У поданому суду клопотанні відповідач вказував, що має складне матеріальне становище, боргові зобов`язання, низький рівень доходу, а на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Зазначив, що не має можливості погасити зазначену заборгованість одним платежем, однак має намір добросовісно погасити борг та виконати рішення суду з розстроченням платежу на дванадцять календарних місяців.

Оцінюючи вказане клопотання, суд враховує не лише фінансовий стан, а й добросовісність намірів відповідача щодо реального погашення податкової заборгованості.

Враховуючи наявність обставин, які унеможливлюють виконання судового рішення та неможливість погасити заборгованість у розмірі 189706,25 грн одним платежем, суд приходить висновку про наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення.

За наведеного суд вважає за доцільне розстрочити виконання судового рішення на дванадцять календарних місяців, шляхом сплати заборгованості щомісячно рівними частинами по 15808,86 грн.

При визначенні таких строків виконання судового рішення суд виходить із реальної, а не гіпотетичної можливості боржника виконати судове рішення, а також враховує те, що сторона позивача не висловила своїх заперечень щодо запропонованих відповідачем термінів розстрочення сплати заборгованості.

Суд переконаний, що саме таким чином, буде дотриманий принцип «пропорційності» втручання держави у приватні права на володіння майном, оскільки воно буде проведене не тільки у відповідності з національним законодавством і в інтересах суспільства, але і буде дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Такий захід буде ефективним з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційним щодо прав боржника як приватної особи, оскільки дозволяє досягти легітимної мети за допомогою заходів, які є менш обтяжливими для прав і свобод боржника, для якого ці заходи не стають надмірними. Також цим самим забезпечується виконання самого судового рішення, а за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року). Невиконання ж судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У сукупності викладеного, суд, проаналізувавши зміст наведених норм права, врахувавши фінансове становище відповідача, вважає, що єдиною оптимальною умовою для належного виконання цього рішення є визначення в резолютивній частині порядку і строків його виконання.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 189706,25 грн та перерахувати на рахунок UA00017455, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), , одержувач: ГУК у Рівн.обл/отгШпанів/18010300, у такому порядку: упродовж дванадцяти календарних місяців з червня 2024 року по квітень 2025 року кожного місяця рівними частинами по 15809, 00 грн., і упродовж останнього місяця - травня 2025 року - 15807,25 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 16 квітня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м.Рівне, Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя Н.В. Друзенко