Справа № 200/2696/23
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про встановлення судового контролю

15 квітня 2024 року Справа №200/2696/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 11.07.2019 року по 30.04.2023 року на суму пенсії 102199,54 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 11.07.2019 року по 30.04.2023 року на суму пенсії 102199,54 грн відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі №200/2696/23 залишено без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 200/2696/23. Залишено без змін рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі № 200/2696/23.

01 грудня 2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, яка обґрунтована тим, що на виконання рішення відповідачем надано розрахунок компенсаційної виплати, проте зазначений розрахунок здійснено виключно за квітень 2023 року. Зазначила, що в діях відповідача містяться ознаки дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду, яке набрало чинності. Просила зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/2696/23, в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

04 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, яка обґрунтована тим, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, а в діях відповідача містяться ознаки дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду, яке набрало чинності. Просила зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/2696/23, в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Розглянувши заяву позивача, суд зазначає наступне.

05 січня 2024 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист на виконання рішення.

13.02.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Буселом Володимиром Олександровичем (далі-державний виконавець) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП № 74138466 з виконання виконавчого листа № 200/2696/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 11.07.2019 року по 30.04.2023 року на суму пенсії 102 199, 54 грн відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило листом від 20.02.2024 року №0500-0505-5/16320 державного виконавця про виконання в межах компетенції рішення суду, а саме щодо здійснення нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії за період з 11.07.2019 по 30.04.2023 у розмірі 204,40 грн. Виплату означених коштів проведено у лютому 2024 року шляхом включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Представник позивача звернувся до державного виконавця із заявою від 26.02.2024 року, якою просив вважати рішення суду на підставі виконавчого листа №200/2696/23 виданого 05.01.2023 Донецьким окружним адміністративним судом таким, що не виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Державний виконавець звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій із вимогою виконавця від 07.03.2024 року №3519 про надання пояснень з урахуванням заяви представника стягувача про невірне нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 11.07.2019 року по 30.04.2023 року на суму пенсії 102199,54 грн відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило листом від 12.03.2024 року № 0500-0505-5/23969 державного виконавця про те, що оскільки нарахування пенсійних коштів ОСОБА_1 за період з 11.07.2019 по 30.04.2023 Головним управлінням здійснено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/1540/22 від 22.12.2022 року, яке набрало законної сили 27.03.2023 року, у травні 2023 року компенсацію обчислено виходячи із суми доплати в розмірі 102199,54 грн за період з 11.07.2019 по 30.04.2023, як зазначено у Рішенні суду № 200/2696/23. При цьому, індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу визначений шляхом множення місячного індексу споживчих цін квітня 2023 (місяць, наступний за місяцем набрання Рішенням суду № 200/1540/22 законної сили) на суму нарахованої доплати за рішенням суду, а саме: 102199,54 грн (сума доплати) * (1,002 (індекс споживчих цін за квітень 2023 року) * 100- 100)/100 = 204,40 грн.

Зазначене підтверджується розрахунком компенсаційної виплати ОСОБА_1 по пенсійній справі 72 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/2696/23 від 21.08.2023, яке набрало законної сили 19.12.2023.

Представник позивача звернувся до державного виконавця із заявою від 15.03.2024 року, якою просив накласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за невиконання без поважних причин у встановлений строк штраф на користь держави.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відповідь представнику позивача листом від 02.04.2024 року №1194/5636 вих., відповідно до якого вимоги виконавчого листа № 200/2696/23, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 05.01.2024 року, боржником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області виконані у повному обсязі.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах Бурдов проти Росії від 07.05.2002, Ромашов проти України від 27.07.2004, Шаренок проти України від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. За приписами частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слід зазначити, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Норма статті 382 КАС України не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього.

У випадку ухилення боржника суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18.

Слід заначити, що стаття 382 КАС України не регулює порядок застосування судового контролю таким чином, що процесуальна можливість зобов`язання подати звіт існує у суду тільки та виключно на стадії прийняття судового рішення, яким спір вирішується по суті заявлених позовних вимог, оскільки положення ч. 1 ст. 382 КАС України не встановлюють зазначеного обмеження. За змістом вказаної норми права обов`язок подати звіт про виконання судового рішення може встановити суд, який його ухвалив. Таке питання може бути вирішене судом одночасно з прийняттям рішення, так і після завершення розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17 також не погодився із висновком про те, що ст. 382 КАС України регулює порядок застосування судового контролю таким чином, що процесуальна можливість зобов`язання подати звіт існує у суду тільки та виключно на стадії прийняття судового рішення, яким спір вирішується по суті заявлених позовних вимог. Верховний Суд зазначив, що законодавець у вказаній нормі процесуального кодексу фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.

Судом встановлено на підставі розрахунку компенсаційної виплати ОСОБА_1 по пенсійній справі 72 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/2696/23 від 21.08.2023, яке набрало законної сили 19.12.2023, що розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 11.07.2019 року по 30.04.2023 року на суму пенсії 102199,54 грн виконано лише за квітень 2023 року, тобто після набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року у справі №200/1540/22.

Отже, судом встановлено, що рішення суду не було виконано.

Таким чином, звернення до примусового виконання судового рішення не призвело до його виконання, а визначені вище обставини свідчать, що відповідач ухиляється від виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі №200/2696/23, а тому суд дійшов висновку встановити контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати до суду звіт про його повне виконання у двомісячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в частині зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення по справі № 200/2696/23.

Стосовно стягнення з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька стадій судового процесу, зокрема серед інших слід виокремити стадію судового розгляду, яка передбачає судовий розгляд справи по суті позовних вимог у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій та стадію розгляду питань пов`язаних з виконанням судових рішень.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частини 2 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

З наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що судові витрати на правничу допомогу, можуть бути стягнуті судом на стадії розгляду судової справи під час прийняття рішення за результатами розгляду справи по суті або шляхом ухвалення додаткового судового рішення, у разі якщо питання щодо судових витрат не було вирішено судом під час судового розгляду справи.

Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови. У випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

Отже, заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №200/2696/23, подана під час виконання судового рішення та відповідно пов`язана з процесуальними питаннями виконання судового рішення, а не судового розгляду справи, тому у суду відсутні підстави для стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, пов`язаних із розглядом заяви, поданої у порядку встановлення судового контролю, оскільки такі витрати не можуть вважатися витратами, пов`язаними з розглядом справи у суді у розумінні статей 132, 241 КАС України

Крім того, суд звертає увагу, що судовий розгляд справи №200/2696/23 був завершений прийняттям судових рішень судом першої та апеляційної інстанцій, водночас, подана заява стосується стадії виконання зазначеного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 294, 370, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду - задовольнити частково.

Застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення у справі №200/2696/23, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про повне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року у справі №200/2696/23 у двомісячний строк з дня набрання цією ухвалою законної сили.

В іншій частині задоволення заяви - залишити без задоволення.

Попередити керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про можливість накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду.

Ухвала складена та підписана 15 квітня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Троянова