Справа № 520/3010/24
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 квітня 2024 року Справа № 520/3010/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату всіх належних грошових виплат ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період його військової служби з 14 серпня 2022 року по 31 травня 2023 року та при його звільненні з військової служби з врахуванням вислуги років, а саме періоду служби в органах МВС України в період з 14 серпня 1998 року по 03 липня 2007 року, застосувавши надбавку 30 відсотків.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби в розмірі 5079 грн. 93 коп.

- судові витрати покласти на Відповідача.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.

Відповідач повідомлений про розгляд справи своєчасно та належним чином, надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

14 серпня 2022 року відповідно до наказу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року Позивач був призваний за мобілізацією на військову службу.

В подальшому, 31 травня 2023 року Позивач був звільнений з військової служби в зв`язку зі станом здоров`я.

Службу відповідач проходив на посаді водія роти охорони другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В той же час відповідно до довідки Головного управління національної поліції в Харківській області № 347вгіс/119-2022 від 05 листопада 2022 року ОСОБА_1 1979 року народження проходив службу в органах внутрішніх справ України в період з 14 серпня 1998 року по 03 липня 2007 року.

Позивач вважає, що при нарахуванні Позивачу грошового забезпечення та всіх інших грошових виплат під час проходження військової служби та при звільненні з військової служби повинен був враховуватись його стаж служби в органах внутрішніх справ МВС України.

Проте, як вбачається з листа Відповідача № 73 ВФЗ від 12 січня 2024 року надбавка за вислугу років при визначенні грошового забезпечення Позивачу не проводилась.

Крім того, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони, грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16 березня 2016 року грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Проте при звільненні Позивача з військової служби жодної компенсації за неотримане майно виплачено не було.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З приводу спірних відносин суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до п. 4 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів, рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає в тому числі надбавку за вислугу років.

Згідно з п. 1 глави IV вищевказаного Порядку Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах:

від 1 до 5 років - 25 відсотків: від 5 до 10 років - 30 відсотків: від 10 до 15 років - 35 відсотків: від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків: від 25 і більше років - 50 відсотків

Відповідно до п. 3 глави IV вищевказаного Порядку для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди: зазначені в пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб".

В той же час, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, шо для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу , особам, зазначеним у п.п. б-д. ж.і. з ст.1 такого Закону, до вислуги років зараховуються зокрема служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро. Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Суд зазначає, що відповідно до витягу з наказу Головного управління МВС України в Харківській області № 97 від 03 липня 2007 року вислуга років капітана міліції ОСОБА_1 складає 08 років 10 місяців 19 днів та 10 років 03 місяці 21 день в пільговому обчисленні.

Відповідно до довідки Головного управління національної поліції в Харківській області № 347вгіс/119-2022 від 05 листопада 2022 року ОСОБА_1 1979 року народження проходив службу в органах внутрішніх справ України в період з 14 серпня 1998 року по 03 липня 2007 року.

Таким чином, при нарахуванні позивачу грошового забезпечення та всіх інших грошових виплат під час проходження військової служби та при звільненні з військової служби повинен був враховуватись стаж служби позивача в органах внутрішніх справ МВС України.

Проте, як видно з листа відповідача надбавка за вислугу років при визначенні грошового забезпечення позивачеві не проводилась.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині.*

Щодо вимог позивача нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.1 ст. 9-1 Закону № 2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Судовим розглядом справи встановлено, що на виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 р. № 232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №768/28898, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно". Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

З аналізу вищевказаних норм слід дійти висновку про те, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Крім того, суд зазначає, що п.4 Порядку № 178 передбачено, що виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності.

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17.

Також, суд зазначає, що відповідно до абз. 1 та 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за № 1153/2008, (далі Положення №1153/2008) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Дослідивши позовну заяву та надані до неї документи, суд встановив, що в матеріалах справи відсутній рапорт позивача про бажання отримати компенсації за неотримане речове майно.

Відповідно до положень частини першої статті 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволені позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату всіх належних грошових виплат ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період його військової служби з 14 серпня 2022 року по 31 травня 2023 року та при його звільненні з військової служби з врахуванням вислуги років, а саме періоду служби в органах МВС України в період з 14 серпня 1998 року по 03 липня 2007 року, застосувавши надбавку 30 відсотків.

В задоволені решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.