Справа № 461/2615/24
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2615/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2024 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовецька С.І.
з участю представника позивача Дуди П.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови.
Свої вимоги мотивує тим, що постановою серії ЕНА № 1696246 від 19.03.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, винесеною інспектором відділення поліції №2 (м. Буськ) Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом Равською Софією Євгенівною, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 20 400 грн. З викладеної у постанові фабули правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 о 15:48 год. дорогою ТI806 Буськ-Красне керував ТЗ будучи позбавленим права керування Буським районним судом від 15.03.2024 року, чим порушив п. 2.1.а. ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ». Зазначає, що інспектор не врахувала, що вказана постанова не набрала законної сили і передчасно зробила висновок про можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки станом на 19 березня 2024 року не існувало жодного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами. У зв`язку з цим просить позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 березня 2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.
Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд встановив, що постановою серії ЕНА № 1696246 від 19.03.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, винесеною інспектором відділення поліції №2 (м. Буськ) Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом Равською Софією Євгенівною, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 20 400 грн.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 «19.03.2024 року о 15:48 год. дорогою ТI806 Буськ-Красне керував ТЗ будучи позбавленим права керування Буським районним судом від 15.03.2024 року, чим порушив п. 2.1.а. ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ».
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно ст. 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до п.2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, якою його було визнано винним за те, що він керував ТЗ, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, та вважає її незаконною.
Встановлено, що 15 березня 2024 року постановою Буського районного суду у Львівській області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік.
За змістом ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
25 березня 2024 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду на постанову Буського районного суду у Львівській області від 15 березня 2024 року у справі № 943/275/24.
Таким чином, незалежно від того, чи було подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення, воно в будь-якому разі не могло набути законної сили раніше 26 березня 2024 року.
З огляду на це, станом на 19 березня 2024 року не існувало жодного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
Разом з цим, інспектором не враховано, що вказана постанова не набрала законної сили і передчасно зробила висновок про можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки сстаном на 19 березня 2024 року не існувало жодного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача, в розумінні ст. 251 КУпАП, відповідачем не надано.
Не спростовані відповідачем і твердження позивача про те, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вимог Правил дорожнього руху не порушував.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, то слід зазначити, що у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину.
Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до задоволення.
Крім того, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 605,6 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -
адміністративний позов задовольнити.
Постанову серії ЕНА № 1696246 від 19.03.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором відділення поліції №2 (м. Буськ) Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом Равською Софією Євгенівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Р.Волоско