Справа № 640/9613/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Шейко Т.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Справа № 640/9613/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у м.Києві,

Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві,

Дарницького районного управління Головного управління

Міністерства внутрішніх справ у місті Києві

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на

посаді, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у м.Києві (далі - Відповідач 1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві (далі - Відповідач 2), Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ у місті Києві (далі - Відповідач 3), в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві № 4о/с від 24.05.2022 p., в частині звільнення ОСОБА_1 з ОВС України;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в м. Києві поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві та зарахувати трудовий стаж з 24 травня 2022 року;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в Головному управлінні Національної поліції в м. Києві на рівнозначній посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві з 24 травня 2022 року;

- стягнути з Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 травня 2022 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_2 зазначає, що її протиправно звільнено у порядку скорочення штату, оскільки при звільненні їй не запропоновано жодної посади для працевлаштування в органах внутрішніх справ, не вчинено жодних дій з метою з`ясування можливості її подальшого використання в органах внутрішніх справ як кваліфікованого працівника з великим досвідом роботи, не враховано переважне право на залишення на роботі, відсутність дисциплінарних стягнень та наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Також не запропоновано продовжити службу в Національній поліції, незважаючи на написання нею заяви про бажання в подальшому проходити службу в Національній поліції.

2. Рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в місті Києві від 24 травня 2022 року №4 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві з 25 травня 2022 року;

- стягнено з Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 19374,21 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Також допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві з 25 травня 2022 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 3176,10 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи Відповідачем не доведено з`ясування перед звільненням обставин наявності переваг щодо залишення/продовження служби, зокрема, відсутня будь-яка оцінка наявності на вихованні та утриманні у Позивачки трьох дітей, її послужний список, наявність відзнак та заохочень. Під час розгляду справи не доведено і з`ясування перед звільненням питання щодо відповідності позивача вимогам до поліцейських - відносно можливості працювати у новоствореній установі, яка виконує аналогічні функції, що і установа, з якої Позивачку звільнено спірним наказом. Відсутні і пропозиції щодо подальшого використання на службі. Водночас відсутнє обґрунтування неможливості подальшого проходження служби у поліції, пропозиції посад.

При цьому, суд вказав, що будь-яка інша причина неприйняття Позивача на службу до поліції не свідчить про законність її звільнення саме за підпунктом «г» пункту 64 Положення.

Суд першої інстанції також зазначив, що не підлягають задоволенню вимоги щодо зобов`язання ГУ НП у м. Києві вчинити певні дії, оскільки суд не може перебирати на себе виключні повноваження, що здійснюються цією установою у питаннях кадрового забезпечення та за відсутності чіткого волевиявлення позивача у наведеному аспекті. При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Що стосується вимоги Позивача про зарахування трудового стажу з 24 травня 2022 року, суд зазначив, що відповідні дії, за наявності підстав, вчиняються у зв`язку з реалізацією рішення суду про поновлення на роботі, а відтак, вказані вимоги заявлені на майбутнє, є передчасними та, відповідно, не можуть бути задоволені.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головне управління Національної поліції у м.Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі наполягаючи на тому, що, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" та згідно наказу МВС України від 06.11.2015 Nє 1388 Дарницьке районне управління УМВС України в місті Києві та Головне управління МВС України в місті Києві ліквідовані, як юридичні особи публічного права та скорочено всі штати, у тому числі й посаду яку Позивачка обіймала перед звільненням з органів внутрішніх справ.

3 урахуванням зазначеного, Апелянт вважає, що відсутні обставини, які б перешкоджали ГУМВС України в місті Києві приймати рішення про її звільнення через скорочення штатів.

Також Апелянт повідомляє, що Позивачку було попереджено про те що посаду, на яку її поновлено, скорочено. Роз?яснено, неможливість подальшого використання на службі в органах внутрішніх справ.

Також Позивачці роз`яснено її право взяти участь у конкурсі на зайняття вакантних посад, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Отже Апелянт наполягає на тому, що скорочення проведено з дотриманням встановленої законодавством процедури та за наявності законних підстав.

З цих та інших підстав, на переконання Апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято за неповно та неправильно встановлених обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 задоволено заяву судді Безименної Н.В. про самовідвід.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справу № 640/9613/22 передано на розгляд колегії суддів у складі судді-доповідача Епель О.В. та суддів: Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024 справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження.

5. Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

6. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 1999 року перебувала на службі в ОВС України на різних посадах, була неодноразово заохочена за сумлінне несення служби нагородами та відзнаками. Стягнень на момент звільнення не мала.

06 листопада 2015 наказом ГУ МВС України в м. Києві № 1008 о/с, згідно з п. 10 та п. 11 розділу 11 Закону України «Про Національну поліцію була звільнена за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 06 листопада 2015 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі №826/14061/16 визнано протиправним та скасовано наказ № 1008 від 06 листопада 2015 року в частині звільнення позивача, поновлено останню на посаді оперуповноваженого сектору по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві з спеціальним званням майор, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

07 травня 2019 року наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України № 10 о/с позивача поновлено на посаді та скасовано наказ № 1008 від 06 листопада 2015 року у відповідній частині.

Наказом від 23 липня 2019 року № 15 о/с майора міліції ОСОБА_1 (М-089959), оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління ГУ МВС України звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України (з постановкою на військовий облік) згідно пункту 64 "г" (через скорочення штатів згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі №640/14667/19 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС в м. Києві від 23 липня 2019 року № 15 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно п/п. «г» (через скорочення штатів) пункту 64, майора міліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві з 24 липня 2019 року; стягнуто з Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10587,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві з 24 липня 2019 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року змінено в резолютивній частині, виклавши абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 15033 грн 54коп.». В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року залишено без змін.

11 січня 2020 року наказом Головного управління МВС України в м. Києві №1 о/с «Щодо особового складу» ОСОБА_1 поновлено на посаді з 24 липня 2019 року на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі №640/14667/19.

В подальшому, наказом Головного управління МВС України в місті Києві від 27 березня 2020 року №12 о/с «Щодо особового складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління, звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «г» (через скорочення штатів) п. 64, з 04 квітня 2020 року.

Підставою прийняття оскаржуваного наказу є: попередження ОСОБА_1 від 04 лютого 2020 року, наказ МВС України від 06 листопада 2015 року №1338 «Про організаційно-штатні питання» та лист МВС України від 31 травня 2018 року №7447/05/22-2018 «Про проблемні питання проходження служби колишніми працівниками міліції, поновленими судами на службі в ОВС».

В подальшому, 29 грудня 2021 року рішенням у справі №640/17191/20 позов ОСОБА_1 до ГУ МВС України в м. Києві, ГУ Національної поліції у м. Києві, Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС в м. Києві від 27 березня 2020 року № 12 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з ОВС; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого СБНОН Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві з 05 квітня 2020 року; стягнуто з Дарницького РУГУМВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 67 121,58 грн. В інший частині позовних вимог відмовлено.

15 лютого 2022 року наказом Голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України №1 о/с щодо особового складу ОСОБА_1 поновлено на посаді оперуповноваженого СБНОН Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві з 05 квітня 2020 року.

Утім, 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 оперуповноваженого СБНОН Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві було попереджено членом ліквідаційної комісії ГУМВС України в м. Києві Сергієм Белолюбським та головою ліквідаційної комісії Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві Віктором Нечитайло про можливе майбутнє вивільнення.

В даному попередженні ОСОБА_1 , в свою чергу, зазначила наступне: «Згідно рішення Конституційного суду України від 21.07.2021р. № 3-107/2020/221/20 №4-р пункт 8 розділ 11 «Прикінцеві та перехідні положення не відповідають конституції та є неконституційними.»

24 травня 2022 року наказом ГУ МВС України в м. Києві № 4 о/с щодо особового складу, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення) звільнено з ОВС в запас Збройних сил України, (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. "г" (через скорочення штатів) п.64 - ОСОБА_1 , оперуповноваженого СБНОН Дарницького РУ, встановивши щомісячну премію у розмірі 0 відсотків.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що Позивачка зверталася до заступника голови Національної поліції України начальника Головного управління Національної поліції у місті Києві Крищенка А.Є. з рапортом, який зареєстрований 15 січня 2020 року та відповідно до якого Позивачка просила: прийняти її на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення за згодою на рівнозначну, вищу або нищу посаду, щодо посади, яку обіймала під час проходження служби в міліції та надати перелік вакантних посад рівнозначних, вищих або нижчих посад, яку обіймала під час проходження служби в міліції.

Листом від 14 лютого 2020 року №1039/125/05/26-2020 Головне управління Національної поліції у м. Києві повідомило Позивачку, що відповідно до пункту 1 статті 52 Закону України «Про Національну поліцію» з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов`язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади за її бажанням, де вона можете подати заявку на конкурс по відбору на службу в поліцію шляхом подання електронної заяви на відповідному сайті Національної поліції України.

Вказаним листом Позивачку також повідомлено про відсутність встановленого порядку прирівняння посад в підрозділах органів внутрішніх справ, органів та підрозділів поліції, що як наслідок виключає можливість надання їй переліку посад рівнозначних, вищих або нижчих посаді, яку вона обіймала під час проходження служби в міліції.

В подальшому 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася з рапортом на ім`я Голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві Нечитайло В.О.

На даний рапорт ОСОБА_1 отримала відповідь щодо подальшого проходження служби в поліції від голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в м. Києві Нечитайло В.О. за №1/364-Нч від 10 червня 2022 року, тобто вже після звільнення зі служби, а саме видачі оскаржуваного наказу.

Крім того, 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася з рапортом аналогічного змісту до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві.

На даний рапорт ОСОБА_1 отримала відповідь з Дарницького УП ГУ НП у м. Києві за №2832/125/05-2022 від 19 квітня 2022 року, яким її повідомлено про те, що Дарницьке УП ГУ НП у м. Києві не є юридичною особою і рекомендує звернутися до Головного управління Національної поліції у м. Києві.

7. Не погоджуючись з наказом про звільнення від 24 травня 2022 року Позивачка звернулась до суду із цим позовом.

8. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990, який був чинним до 07.11.2015 (далі - Закон № 565-ХІІ), Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 (далі - Закон № 580-VІІІ), постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2015 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» (далі - Постанова № 730), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення № 114).

Згідно з п.64г Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідно до п. 1 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України № 580-VIII цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з п. 8 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України № 580-VIII з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

За правилом встановленим пунктом 9 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції; посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів; указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (п. 10 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»).

Висновки суду апеляційної інстанції.

9. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що приписами пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено особливості перехідного періоду реформування органів внутрішніх справ та процедуру звільнення працівників міліції.

10. При цьому, вказані вище норми та приписи Положення №114, на яке посилається Відповідач-2 у спірному наказі, містять три підстави для звільнення працівника міліції зі служби через скорочення штатів: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник відповідного органу прямо зобов`язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №816/87/16, від 28.11.2022 у справі №160/2848/19.

11. У своїй скарзі Апелянт зазначає, що Позивачці було роз?яснено неможливість подальшого використання її на службі в органах внутрішніх справ.

12. Втім, зазначені обставини не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. Зокрема, зі змісту попередження від 18.02.2022 вбачається, що Позивачку дійсно було попереджено про те що посаду, на яку її поновлено, скорочено, а також про можливе майбутнє звільнення /т. 1 а.с.52/. Однак відсутні відомості, що їй було роз?яснено неможливість подальшого використання її на службі в органах внутрішніх справ.

13. Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що Відповідач 2, взагалі не розглядав вказане вище питання щодо ОСОБА_1 .

14. Окрім того, апеляційний суд зазначає, що працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.

15. У першому випадку формою волевиявлення особи є надання згоди на призначення на посаду. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, тобто ініціатива керівництва. Згода особи є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

16. Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути виявлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення №114.

17. Колегія суддів зазначає, що судом не встановлено жодних обставин, які свідчили б про те, що керівництво Позивачки проявило ініціативу та запропонувало їй конкретну посаду у новоствореному органі Національної поліції, або те, що ГУ МВС у м. Києві визначив, що Позивачка не може бути прийнята на службу до поліції, зокрема через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського.

18. Натомість, з матеріалів справи чітко вбачається, що Позивачка неодноразово письмово висловлювала свою згоду продовжити службу в органах Національної поліції.

19. У другому випадку необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

20. З урахуванням усього, викладеного вище, колегія суддів наголошує на тому, що лише якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття певної посади, виникають підстави для застосування пункту 10 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» щодо звільнення особи за скороченням штатів.

Подібна правова позиція висловлена колегією суддів Верховного Суду у постанові від 09.07.2020 у справі №640/6271/19, від 21.12.2023 у справі №640/20009/18.

21. При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

22. Однак, ані Апелянтом, ані іншими співвідповідачами у цій справі не доведено, що ГУ МВС у м. Києві дотрималося зазначених вище умов у своїй сукупності для звільнення ОСОБА_1 за скороченням штатів.

23. Таким чином, підсумовуючи усе викладене вище, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ є протиправним, прийнятим в порушення частини другої статті 2 КАС України й підлягає скасуванню, а Позивачка, відповідно - поновленню на тій посаді, з якої вона була звільнена.

24. При цьому, доводи Апелянта про те, що поновлення на службі не відноситься до компетенції Ліквідаційної комісії, яка має повноваження та зобов?язана звільнити працівників, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наразі ГУ МВС України в місті Києві та Дарницьке районне управління ГУ МВС України в місті Києві не ліквідовано, а перебувають у стані припинення.

25. Відтак, ліквідаційна комісія ГУ МВС України в місті Києві уповноважена на здійснення всіх дій передбачених законом при ліквідації підприємства, у тому числі - проведення розрахунків при заборгованості та поновленні на посаді протиправно звільнених осіб.

26. Інші доводи Апелянта жодним чином не спростовують висновки суду першої інстанції, а лише дублюють відзив на позов, що подавався при вирішенні спору в суді першої інстанції.

27. Колегія суддів враховує також, що статтею 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 24 Положення № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

28. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу Позивачки.

29. Разом з тим, як встановив суд першої інстанції, відповідно до довідки про доходи від 15.11.2022 №1965 середньоденна заробітна плата Позивачки становить 105,87 грн.

Загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_1 , складає 183 календарних дні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме: з 25.05.2022 по 23.11.2022 становить: 105,87 х 183 = 19374, 21 грн.

30. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

31. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

32. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

33. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції у м.Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року - без змін.

34. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м.Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 16 квітня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма