Справа № 480/554/24
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2024 року Справа № 480/554/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондар С.О.,
за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,
представника позивача - Маховика Р.В.,
представника відповідача - Бабченко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/554/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту - ГУНП в Сумській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області від 09.01.2024 № 29 про застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській (далі по тексту - Шосткинське РУП ГУНП в Сумській області, РУП) області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області від 11.01.2024 №7о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області з 12.01.2024;
- стягнути з ГУНП в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;
- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою ухвалення оскаржуваних наказів слугувало те, що позивачка вчинила дисциплінарний проступок, що виразилось у допущенні поведінки, яка підриває авторитет поліції як носія влади, а саме пересиланні фото та відео інтимного характеру, що призвело до порушення вимог підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500, розділу II Посадової інструкції, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", Присяги поліцейського, п.п. 1, 2, 4, 6 ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту. Позивачці інкриміновано факт пересилання фото і відео інтимного характеру у грудні 2023 року, але без будь-яких належних та допустимих доказів факту пересилання зображень чи відео, зокрема огляду переписки чи її скріншотів (з телефону позивачки чи осіб, які стверджують що отримували фото від позивачки). Тому неможливо вважати встановленим належним чином факт вчинення дисциплінарного проступку та пересилання конкретних фото та відео. Також дисциплінарна комісія помилково ототожнила поняття «розповсюдження» та «пересилання». Так, службове розслідування розпочалось за фактом нібито «розповсюдження фото та відео», але закінчилось за фактом їх «пересилання». Вказані поняття не є тотожними, і відрізняються характером дій, так як розповсюдження більше орієнтоване на широкий загал, тоді як пересилання вказує на конкретний акт передачі чого-небудь. На думку позивачки, пересилання близькій людині фото інтимного характеру, яке жодним чином не пов`язане зі службою в поліції, є її особистим життям, не підриває авторитету поліції та не утворює складу дисциплінарного проступку.
Ухвалою суду від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Головне управління Національної поліції в Сумській області у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що службовим розслідуванням встановлено факт відправлення ОСОБА_1 навесні 2023 року свого фото інтимного характеру своєму знайомому ОСОБА_2 , а також відправлення у грудні 2023 року вищевказаних фото та відео інтимного характеру мешканцю м. Глухова ОСОБА_3 , які він показав своєму знайомому оперуповноваженому сектору кримінальної поліції ВП № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП лейтенанту поліції ОСОБА_4 . Крім того, зі слів самої позивачки, вказані фото вона пересилала влітку 2023 року ще одному мешканцю м. Глухів - військовослужбовцю ЗСУ, прізвище якого в рамках службового розслідування не вдалося встановити. Тому такі дії позивачки порушують присягу поліцейського, підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком.
Згідно з ухвалою від 09.02.2024 суд перейшов до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання та свідків, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 з 14.09.2023 проходила службу на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в
Наказом начальника ГУНП в Сумській області від 09.01.2024 № 29 до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Згідно з наказом начальника ГУНП в Сумській області від 11.01.2024 №7о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" - у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Вважаючи вказані накази протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Частиною першою ст. 18 Закону № 580-VІІІ передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі по тексту - Дисциплінарний статут).
Згідно з ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Пунктами 1, 2, 4, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський зобов`язаний бути вірним Присязі поліцейського; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).
Нормами ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до розділу II Посадових інструкцій оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП, ОСОБА_1 зобов`язана, зокрема, не вчинювати дії, що підривають авторитет Національної поліції України.
Пунктами 2.1, 2.2 пункту 2 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500 "Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області" поліцейським як на службі так і поза службою заборонено порушувати Присягу поліцейського, текст якої закріплено статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», обов`язки поліцейського, визначені статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом Національної поліції України, Правилами етичної поведінки поліцейських, посадовими інструкціями та вимогами наказу НПУ від 23.09.2016 № 920 "Про заходи щодо укріплення службової дисципліни в органах Національної поліції України"; допускати поведінку, яка може зашкодити репутації та авторитету поліції або викликати негативний суспільний резонанс.
Як вбачається з матеріалів службового розслідування ОСОБА_1 навесні 2023 року мобільним телефоном через канал Телеграм відправила своє фото інтимного характеру своєму знайомому ОСОБА_2 , з яким на той час зустрічалася. Фото та відео аналогічного змісту ОСОБА_1 у грудні 2023 року направила мобільним телефоном через канал Телеграм своєму знайомому ОСОБА_3 . Останній показав отримані фото ОСОБА_1 своєму знайомому - оперуповноваженому сектору кримінальної поліції ВП № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП лейтенанту поліції ОСОБА_4 . Крім того, зі слів самої позивачки, вказані фото вона пересилала влітку 2023 року ще одному мешканцю м. Глухів - військовослужбовцю ЗСУ, прізвище якого в рамках службового розслідування не встановлено.
На думку відповідача, такі дії ОСОБА_1 призвели до порушення вимог підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500, розділу II Посадової інструкції, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", Присяги поліцейського, п.п. 1, 2, 4, 6 ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту, підривають авторитет поліції, а тому є дисциплінарним проступком.
Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.
Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.
У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (стаття 8).
Згідно з пунктом 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію.
Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Офіційне тлумачення положення частини першої статті 32 див. в Рішенні Конституційного Суду № 2-рп/2012 від 20.01.2012\
Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Види особистих немайнових прав визначені статтею 270 Цивільного кодексу України, зокрема фізична особа має право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції.
За Цивільним кодексом України зміст права на недоторканність особистого і сімейного життя як одного з видів особистого немайнового права полягає в тому, що фізична особа вільно, на власний розсуд визначає свою поведінку у сфері свого приватного життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб та має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя (статті 270, 271, 301). Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав (частина третя статті 269 Цивільного кодексу України).
Особистим життям фізичної особи є її поведінка у сфері особистісних, сімейних, побутових, інтимних, товариських, професійних, ділових та інших стосунків поза межами суспільної діяльності, яка здійснюється, зокрема, під час виконання особою функцій держави.
Конституційний Суд у Рішенні № 2-рп/2012 від 20.01.2012 надав офіційне тлумачення положення частини першої статті 32 Конституції України, в якому зазначив наступне:
"Системний аналіз положень частин першої, другої статті 24, частини першої статті 32 Конституції України дає підстави Конституційному Суду України вважати, що реалізація права на недоторканність особистого і сімейного життя гарантується кожній особі незалежно від статі, політичних, майнових, соціальних, мовних чи інших ознак, а також статусу публічної особи, зокрема державного службовця, державного чи громадського діяча, який відіграє певну роль у політичній, економічній, соціальній, культурній або іншій сфері державного та суспільного життя.
Аналізуючи питання щодо поширення інформації про сімейне життя особи, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, Конституційний Суд України враховує, що така інформація зазвичай стосується не лише цієї особи, а й інших осіб, зокрема членів її сім`ї, яким Конституція України теж гарантує право на невтручання в їх особисте і сімейне життя, крім випадків, визначених законом. Тому поширення даних про таких фізичних осіб - членів сім`ї, що можуть стати відомими в результаті поширення інформації про саму посадову особу, крім випадків, визначених законом, може призвести до порушення їх конституційних прав, зашкодити гідності, честі, діловій репутації тощо. Застереження щодо недопущення порушення конституційних прав членів сімей посадових осіб Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 6 жовтня 2010 року № 21-рп/2010.
Таким чином, Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини".
Судом встановлено, що факт пересилання ОСОБА_1 мобільним телефонним зв`язком своїх фото інтимного характеру знайомим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодним чином не пов`язаний з виконанням нею функцій поліції, а тому відноситься до відомостей про події та явища, що відбувалися в її особистому інтимному житті, яке захищено вищевказаними міжнародними правовими актами та Конституцією України, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 є співробітником поліції.
При цьому варто зауважити, що Дисциплінарною комісією не встановлено факту пересилання порнографічних чи еротичних матеріалів, а фактично, виходячи із суті формулювання, звільнено позивачку за пересилання "приватних, особистих фото", що є інтимними. Не встановлено також, що переслані фото мають ознаки порнографічного характеру. Крім того, слід зазначити, що Дисциплінарна комісія помилково ототожнила поняття «розповсюдження» та «пересилання». Так, службове розслідування розпочалось за фактом нібито «розповсюдження фото та відео», але закінчилось за фактом їх «пересилання». Вказані поняття не є тотожними, і відрізняються характером дій, так як розповсюдження більше орієнтоване на широкий загал, тоді як пересилання вказує на конкретний акт передачі чого-небудь. Отже, під час службового розслідування не було доведено факту розповсюдження позивачкою своїх фото інтимного характеру.
Щодо пересилання ОСОБА_1 відео інтимного характеру суд зазначає, що в матеріалах службового розслідування відсутні такі відео і Дисциплінарна комісія таких відео не досліджувала.
Таким чином, ГУНП в Сумській області не надало суду доказів порушення ОСОБА_1 вимог підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 наказу ГУНП в Сумській області від 15.06.2023 № 500, розділу II Посадової інструкції, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", Присяги поліцейського, п.п. 1, 2, 4, 6 ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області від 09.01.2024 № 29 про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції, визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Сумській області від 11.01.2024 №7 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області з 12.01.2024.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
З довідки ГУНП в Сумській області про доходи ОСОБА_1 вбачається, що кількість робочих днів за останні повні два місяці становить 61 день, середньоденна заробітна плата складає 421,5 грн.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 09.01.2024 № 29 про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 11.01.2024 №7 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області з 12.01.2024.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.04.2024.

Суддя С.О. Бондар