Справа № 200/841/24
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року Справа№200/841/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Міністерства оборони України () про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2024 року ОСОБА_1 (далі-позивач), через свого представника адвоката Лещенко О.Д., яка діє на підставі довіреності від 29.01.2024, посвідченої директором Краматорського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- відповідач № 1), Міністерства оборони України (далі- відповідач №2), в якій просить суд:

- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 у не в сприянні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в оформленні документів, необхідних для призначення в належних випадках одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності (часткової втрати працездатності), як особі, звільненій з військової служби, яка втратила 15% працездатності внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, без встановлення інвалідності;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яке викладене у пункті 55 Протоколу №22/в засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 08 грудня 2023 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), як особі, звільненій з військової служби, яка втратила 15% працездатності внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач - солдат (призваний за мобілізацію), проходив військову службу у Збройних Силах України у кулеметному відділенні взводу вогневої підтримки 2 аеромобільно десантної роти Військової частини НОМЕР_3 . 02 липня 2022 року позивачем отримано травму під час виконання бойового завдання. 03 липня 2022 року позивачу надано медичну допомогу, накладено на ногу гіпс та направлено на ВЛК. 05 липня 2022 року ВЛК проведено медичний огляд позивача та встановлено: діагноз - пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівої стопи; - постанова ВЛК в/ч НОМЕР_4 від 05.07.2022 р. №2198 травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідку ВЛК від 05.07.2022р. №2198 видано із застереженням - довідка про обставини травми не надана. 03 жовтня 2022 року позивача звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я. Після звільнення позивач проходив лікування з 10.11.2022 року по 25.11.2022 року. Після закінчення лікування, позивач звернувся із документами до 18 Регіональної військово-лікарської комісії. Наданий пакет документів розглядався близько двох місяців та протоколом засідання 18 Регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва №1079 від 10.03.2023 року встановлено, що травма солдата ОСОБА_1 , 1974 р.н.: «Пошкодження (03.07.2022р.) капсульно-зв`язкового апарату лівої стопи», що підтверджено медичними документами та військово-обліковими документами, довідкою про обставини травми від 31.08.2022р. №836/536, - «Травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини». Постанову ВЛК в/ч НОМЕР_4 від 05.07.2022 р. №2198 по причинному зв`язку травми, з урахуванням наданих документів, відмінити. Витяг з протоколу №1079 від 10.03.2023 року було передано позивачем до Обласної МСЕК№1 для розгляду. 07.06.2023 року було видане довідку серія 12ААА №054821 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та позивачу встановлено: - 15% втрати працездатності; - причинний зв`язок: на 10.03.2023 року - захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини. 13 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , із заявою та необхідними документами для отримання одноразової грошової допомоги особі, відповідно до п.7 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року. У подальшому, заява разом з іншими необхідними документами органами територіального центру комплектації та соціальної підтримки були направлені до центральних органів Міністерства оборони України для розгляду. За результатами розгляду документів відповідно до Протоколу №22/в, затвердженого заступником Міністра оборони України 11.12.2023 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, так як позивач був звільнений зі служби 03.10.2022р., а 07.06.2023 року встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми.

Вважаючи протиправною бездіяльність відровідача-1 та оскаржуване рішення відповідача-2, позивач звернувся до суду із даним позовом.

15 лютого 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Відповідачем № 2 надано відзив, яким зазначено, що на виконання п. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок №975), яка набрала чинності з 01.01.2014 року.

Оскільки відповідно до абзацу 4 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Відповідно до підпункту абз.2 п.7 Порядку № 975, у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Довідки МСЕК серії 12 ААА № 054821 від 07.06.2023 року, ступінь втрати професійної працездатності позивачу було встановлено на 10.03.2023 року, а тому при вирішенні питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги необхідно керуватися законодавством, що діяло станом на цей день, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком № 975 в редакції станом на 10.03.2023 року. З огляду на викладене вище, відповідно до пп. 7 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на день встановлення позивачу ступеня втрати професійної працездатності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Отже, враховуючи те, що позивач був звільнений з військової служби з 03.10.2022 року, а ступінь втрати професійної працездатності позивачу було встановлено на 10.03.2023 року, тобто вже далеко після збігу трьох місяців після звільнення з такої служби, то права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має.

Тому, на думку відповідача, правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав відсутні.

Відповідачем № 1 надано відзив на позовну заяву, яким зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Мінісрів № 45 від 25.01.2023 року «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ державиагресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини). Сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника. Відповідно до розділу IV Постанови 45 члени сім`ї звертаються до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_4 незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2. Районний (міський) ІНФОРМАЦІЯ_4 приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів надсилає їх ІНФОРМАЦІЯ_4 за підпорядкуванням. У разі відсутності документів, які підтверджують загибель військовослужбовця (смерть померлого внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану, що настала не пізніше, ніж через один рік після такого поранення (контузії, травми, каліцтва)), та виплату йому винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», районний (міський) ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснює розшук відсутніх документів шляхом направлення запитів до військової частини (лікувального закладу), обласного ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , підрозділу персоналу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України. ІНФОРМАЦІЯ_4 перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи. Позивач у свою чергу не подав повний пакет документів. Таким чином, для направлення пакету документів перелік яких визначений в наказі МОУ 45 був неповним, та ІНФОРМАЦІЯ_5 не мав підстав для подальшої роботи з ними. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_6 діяв у межах визначеного законодавства України.

Представником позивача надано заперечення та зазначено, що відзив відповідача № 1 підписаний офіцером юридичної служби ІНФОРМАЦІЯ_7 старшим лейтенантом юстиції Івановим А. від 29.02.2024р. №06/125 по справі №200/841/24 та просить повернути його заявникові.

06.03.2024 до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: у 18 Регіональної ВЛК (адреса:65044, місто Одеса, вулиця Пироговська, б.2) пакет документів, який було подано щодо встановлення причинного зв`язку травми отриманої ОСОБА_1 (на підставі якого було надано витяг з протоколу №1079 від 10.03.2023 року); дату подання вище вказаного пакету, ким та коли був відправлений чи поданий особисто до 18 Регіональної ВЛК, що підтвердити копією журналу реєстрації вхідної кореспонденції у вигляді витягу відносно ОСОБА_1 ; витребувати у Обласної МСЕК№1 (адреса: 84306, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Дніпропетровська, б.14) пакет документів, який було подано щодо встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 (на підставі якого було надано довідку серія 12ААА №054821); дату подання вище вказаного пакету, ким та коли був відправлений чи поданий особисто до ОМСЕК№1, що підтвердити копією журналу реєстрації вхідної кореспонденції у вигляді витягу відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 08 березня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів - відмовлено.

Представником позивача надано відповідь на відзив відповідача № 1, якою зазначено, що у відзиві не відображене який саме не надано позивачем документ. Не надано будь-яких документів (наприклад: розписок про ознайомлення), які б підтверджували, що відповідач № 1 сприяв ОСОБА_1 у своєчасному зборі повного пакету документів. Тобто, підтвердження того що Відповідач №1 виконував вимоги Інструкції з організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 №937 відсутні. Викладене у відзиві підтверджує, що Відповідач № 1 порушив вимоги п.2.2. Інструкції з організації роботи із забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.12.2014 №937, а саме: бездіяльність Відповідача № 1 у не сприянні ОСОБА_1 , як особі, звільненій з військової служби у Збройних Силах України. Просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , солдат (призваний за мобілізацію), проходив військову службу у Збройних Силах України у кулеметному відділенні взводу вогневої підтримки 2 аеромобільно десантної роти Військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_8 14 вересня 2023 року, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій безтерміново на всій території України.

Як встановлено судом, 02 липня 2022 року позивач отримав травму під час виконання бойового завдання. Вказана обставина не є спірною обставиною між сторонами.

03 липня 2022 року позивачу надано медичну допомогу, направлено на ВЛК.

05 липня 2022 року ВЛК проведено медичний огляд ОСОБА_1 , встановлено: діагноз - пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівої стопи; постанова ВЛК в/ч НОМЕР_4 від 05.07.2022р. №2198 травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Довідку ВЛК від 05.07.2022 №2198 видано із застереженням - довідка про обставини травми не надана. Крім цього у довідці вказано, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Відповідно вказівки у довідці ВЛК від 05.07.2022 №2198 позивача направлено у відпустку за станом здоров`я до 04 серпня 2022 року.

З 16 серпня 2022 року по 22 серпня 2022 року позивач проходив стаціонарне лікування.

31.08.2022 року військова частина НОМЕР_3 надала довідку про обставини травми №836/5361, якою підтверджено, що 02.07.2022 року солдат ОСОБА_1 , перебуваючи на позиціях потрапив під ракетний обстріл під час якого впав у бліндаж та внаслідок чого отримав компресійний перелом стопи лівої ноги.

Наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 17.09.2022 року № 214-РС позивач звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я та наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 03.10.2022 року № 277 виключений із списків особового складу військової частини з 03.10.2022 року.

Після звільнення позивач проходив лікування з 10.11.2022 року по 25.11.2022 року.

Протоколом засідання 18 Регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва №1079 від 10.03.2023 року встановлено, що травма солдата ОСОБА_1 , 1974 р.н.: «Пошкодження (03.07.2022р.) капсульно-зв`язкового апарату лівої стопи», що підтверджено медичними документами та військово-обліковими документами, довідкою про обставини травми від 31.08.2022р. №836/536, -травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Постанову ВЛК в/ч НОМЕР_4 від 05.07.2022р. №2198 по причинному зв`язку травми, з урахуванням наданих документів, відмінити.

Витяг з протоколу №1079 від 10.03.2023 року передано позивачем до Обласної МСЕК №1 для розгляду.

07.06.2023 року позивачеві видано довідку серії 12ААА №054821 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та позивачу встановлено: - 15% втрати працездатності; - причинний зв`язок: - «захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини».

Згідно Витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розслідування питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.12.2023 № 22/в вбачається, що позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги в зв`язку з тим, шо згідно з підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено виплату одноразової грошової допомоги в разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, шо призвело до часткової в і рази працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Заявника звільнено з військової служби 03.10.2022, а 07.06.2023 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Не погоджуюсь із такою відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу») згідно із статтею 41 якого виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року (далі - Порядок №975) встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Судом встановлено, що позивача звільнено з військової служби 03.10.2022 року, а 07.06.2023 року, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, йому встановлена ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Відповідач № 2 наполягає, що зазначене є підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги.

Суд вважає такі доводи відповідача помилковими з огляду на таке.

Суд зауважує, що встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).

Вищезазначене підтверджується позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 161/69/17 та від 12 березня 2019 року у справі №760/18315/16-а, у яких колегія суддів Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку, що строк може вважатись присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість в будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме, права на отримання грошової виплати; не вважається завершеним строк за умови об`єктивної відсутності можливості особи безперешкодного звернення за захистом відповідного соціального права; таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду також сформулювала позицію щодо можливості поновлення преклюзивного строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій особи, зокрема, у постановах від 20 червня 2018 року у справі №553/1642/15-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 456/450/16-ц, де зазначила, що строкові обмеження для реалізації особою свого майнового права без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними і не залежали від волі та дій такої особи, не є необхідним у правовій державі; таке обмеження буде непропорційним і неправомірним обмеженням прав особи та неправомірним втручанням у право на мирне володіння своїм майном та реалізації майнових прав.

Як встановлено судом вище позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 10.11.2022 року по 25.11.2022 року.

Протоколом засідання 18 Регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва №1079 від 10.03.2023 року встановлено, що травма солдата ОСОБА_1 , 1974 р.н.: «Пошкодження (03.07.2022р.) капсульно-зв`язкового апарату лівої стопи», що підтверджено медичними документами та військово-обліковими документами, довідкою про обставини травми від 31.08.2022р. №836/536, -травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Постанову ВЛК в/ч НОМЕР_4 від 05.07.2022р. №2198 по причинному зв`язку травми, з урахуванням наданих документів, відмінено. Витяг з протоколу №1079 від 10.03.2023 року передано позивачем до Обласної МСЕК №1 для розгляду. 07.06.2023 року позивачеві видано довідку серії 12ААА №054821 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та позивачу встановлено: - 15% втрати працездатності; - причинний зв`язок: - «захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини»

Зважаючи на обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що позивач об`єктивно не мав можливості отримання відповідної довідки МСЕК у строки, визначені законодавством, а після її отримання без зволікань надав відповідачу №1 необхідний пакет документів для отримання спірної грошової допомоги. Відтак, в цьому конкретному випадку позивач не має зазнавати негативних наслідків від того, що огляд не відбувся у межах тримісячного строку.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.12.2023 по справі 380/2772/21.

Подібний підхід викладений у постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року, 8 вересня 2022 року, 15 листопада 2023 року (справи №№826/7472/18, №200/4753/20-а, 160/11386/20, відповідно).

Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)2022 від 06.04.2022, серед іншого, зазначено, що підтримання високого рівня обороноздатності є найвищим державним інтересом і однією з найбільш захищених конституційних цінностей України. Захист суверенітету та територіальної цілісності України є „найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина перша статті 17 Основного Закону України).

В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України. Відтак усебічна підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави.

Конституційний Суд України зазначає, що конституційний обов`язок держави щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців (статті 17, 46 Конституції України) є значущішим ніж будь-які цілі, досягнення яких законодавець визначав як підставу для запровадження обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги.

З урахуванням встановлених обставин у справі та правового регулювання спірних правовідносин, враховуючи правову позицію Верховного Суду та Конституційного Суду України, суд доходить висновку, що позивач у відповідності до підпункту 7 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII у розглядуваному випадку має право на отримання одноразової грошової допомоги як військовослужбовець, що отримав захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення засідання Комісії Міністерства оборони України з розслідування питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлено протоколом від 08.12.2023 за № 22/в, прийнято без урахування усіх обставин у справі, а тому не може відповідати критеріям правомірності, визначених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, у розглядуваному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача № 2 повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності через отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, та захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, в порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог позивача стосовно протиправної бездіяльності відповідача № 1, суд зазначає наступне.

Як зазначено у відзиві ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачем не надавався йому повний пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги, тому ним не направлялись такі документи для розгляду Міністерством оборони України. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, після надання позивачем повного пакету документів, останній надіслано за належністю, про що свідчить оспорюване рішення засідання Комісії Міністерства оборони України з розслідування питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.12.2023 № 22/в.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, судом за наслідками розгляду адміністративної справи не установлена протиправна бездіяльність відповідача № 1, яким після надання позивачем повного пакету документів, такі документи надіслані для розгляду до Комісії Міністерства оборони України з розслідування питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Міністерства оборони України () про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплати одноразової грошової допомоги, оформлене пунктом 55 протоколу від 08.12.2023 № 22/в, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності через отриману травму, пов`язану з захистом Батьківщини, та захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності через отримання травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, в порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням висновків суду.

В частині інших позовних вимог, - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 15 квітня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко