Справа № 609/268/24
Суддя: Катерняк О. М.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/268/24

2-а/609/6/2024

17 квітня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді: Катерняк О.М.

за участю: секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сідорова В.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції в Тернопільській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Шумський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)

вимоги позивача: про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1239112 від 16.11.2023,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 21 лютого 2024 року адвокат Сідоров Віталій Михайлович, який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Шумського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1239112 від 16.11.2023, якою ОСОБА_1 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Вважає дану постанову такою, що винесена незаконно, упереджено, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

2. Позов обґрунтовано тим, що 16 листопада 2023 року інспектор ВП №1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старший лейтенант поліції Грицаюк Сергій Андрійович виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1239112, якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а саме: 16 листопада 2023 року громадянка ОСОБА_1 здійснила неправдивий виклик спеціальних служб, а саме працівників поліції, повідомивши про подію, яка свого підтвердження не знайшла. На позивачку накладено штраф у розмірі 850 грн.

Дійсно, ОСОБА_1 зателефонувала на лінію «102» у зв`язку з тим , що протягом декількох годин навколо її будинку ходив невідомий їй чоловік. Жінка хвилювалась за свою безпеку та вважала, що у нього виник намір на проникнення до її житла з метою крадіжки. У телефонній розмові із диспетчером поліції, позивачка повідомила правдиву інформацію, адже на той час чоловік все ще перебував перед будинком, а тому у ОСОБА_1 не було умислу для безпідставного виклику працівників поліції.

Так, представник позивача звертає увагу на те, що при винесенні постанови було грубо порушені права позивача, які передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: знайомитись з матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Всіх наданих законом прав ОСОБА_1 була позбавлена, що є порушенням як процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення так і її конституційних прав. Посадовою особою при винесенні оскаржуваної постанови не з`ясовано всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Також зазначає, що вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення, зафіксовано лише в оскаржуваній постанові та не підтверджується жодним іншим належним і допустимим доказом.

Вважає, що вказана вище постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, упереджено, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Отже, оскільки при винесенні постанови не були з`ясовані і не доведені обставини, які б свідчили про те, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, а тому вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити.

3. 15 березня 2024 року на адресу суду від представника відповідача ГУНП в Тернопільській області надійшов відзив на позов.

У відзиві представник відповідача вказує, що 16.11.2023 ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання здійснила завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме поліції, повідомивши про подію, яка свого підтвердження не знайшла. Поліцейським СРПП ВП №1 (м. Шумськ) інспектором поліції ГУНП в Тернопільській області було виявлено дане порушення та винесено на позивача постанову серії ЕГА №1239112 від 16.11.2023 за ст. 183 КУпАП та накладено на неї штраф в розмірі 850 грн. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським було роз`яснено позивачці її права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП. При винесенні постанови позивач не висловлювала жодних заперечень стосовно притягнення її до адміністративної відповідальності, як і не висловлювала скарг на постанову, хоча могла це зробити.

Зазначає, що долучений в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.

З цих підстав, просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

4. 03 квітня 2024 року представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Сідоровим В.М. через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якому не погоджується із доводами відповідача. Зазначає, що наданий відповідачем відеозапис не є належним та допустимим доказом з огляду на те, що відповідно до ч. 9 ст. 79 КАСУ копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає іншим учасниками справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання їх копій іншим учасникам справи. Відповідний файл не був надісланий для ознайомлення ані позивачці, ані адвокату. Окрім того, увагу суду звертає на те, що відповідач у своєму відзиві не обґрунтував поважність підстав ненадання цього доказу позивачу, а тому просив не брати до уваги відеозапис як доказ. Також зазначає, що відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, окрім іншого: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відсутність доказів вини ОСОБА_1 свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування. Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачкою.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Сідоров В.М. наполягав на скасуванні оскаржуваної постанови та на закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

5. В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Сідоров В.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав наведених у позові.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

7. Ухвалою суду від 08 березня 2024 року поновлено позивачу пропущений строк звернення з позовом, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 18 березня 2024 року, у котрому оголошено перерву до 03 квітня 2024 року.

8. Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року розгляд справи відкладено на 09 квітня 2024 року за клопотанням представника позивача, яке також було відкладено на 17 квітня 2024 року.

9. Відповідач Головне управління Національної поліції в Тернопільській області явку свого представника в судове засідання не забезпечив, у відзиві просив справу слухати без участі їх представника.

10. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача: Шумський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) головного державного виконавця Шумського ВДВС Романа Романюка надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

11. Судом встановлено, що 16 листопада 2023 року інспектором відділення поліції №1 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Грицаюком Сергієм Андрійовичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1239112, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно мотивувальної частини постанови слідує, що 16 листопада 2023 року ОСОБА_1 здійснила неправдивий виклик спеціальних служб, а саме, поліції, повідомивши про подію, яка свого підтвердження не знайшла.

12. Судом досліджено аудіозапис, долучений представником відповідача до відзиву, яким зафіксовано спілкування позивачки з працівниками поліції. З аудіо запису прослуховується, що особа жіночої статі, яка назвалась ОСОБА_1 , повідомила, що по її подвір`ю ходять люди і вона боїться за своє життя і за те, що ці люди намагаються викрасти в неї січкарню, яка знаходиться в хліву. Жінка була схвильована і повідомляла про конкретну подію.

Судом досліджено також відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений представником відповідача до відзиву, з якого вбачається, що поліцейський, який прибув на місце виклику, здійснив обхід господарства ОСОБА_1 та, не виявивши сторонніх осіб, про яких повідомляла позивачка у виклику на лінію 102, переконавшись, що січкарня на місці, покинув господарство позивачки.

13. Постановою державного виконавця Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романюком Р.В. 16 січня 2024 року відкрито виконавче провадження № 73850396 з примусового виконання постанови серії ЕГА № 1239112 від 16 листопада 2023 року.

14. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Управлінням соціального захисту населення позивач ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю з дитинства 2 групи.

ІV. Оцінка Суду.

15. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

16. Положеннями статті 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

17. Служити суспільству таке положення щодо Національної поліції закріплено в статті 1 Закону України «Про національну поліції». Служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

18. За змістом 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

19. Відповідно до статті 8 цього Закону поліцейський, серед іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних обов`язків), наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема, домедичну і медичну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які перебувають у безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

20. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

21. Також згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

22. Відповідно до частини першої ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

23. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

24. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

25. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

26. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

27. За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

28. Статтею 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

29. Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

30. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статті 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

31. У відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справ (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

32. Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі № 513/899/16-а.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

33. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

34. Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

35. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

36. Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

37. У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові (постанова КАС ВС від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17).

Аналогічні правові позиції викладені у постановах КАС ВС від 13.03.2020 року справа №234/6323/17, від 31.10.2019 року справа №398/3566/16-а, від 30.05.2018 року справа №337/3389/16-а.

38. Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Зі змісту позову вбачається, що позивач здійснила виклик працівників поліції, оскільки вважала, що до її помешкання проникли невідомі особи.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що уповноваженими посадовими особами перед винесенням відносно позивача постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності було перевірено та надано оцінку обставинам, які зумовили позивача зателефонувати на лінію «102».

39. Окрім того, з оспорюваної постанови вбачається, що інспектор поліції не відібрав пояснення у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлював свідків правопорушення і не відібрав у них покази, у підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення, не зазначив про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, на думку суду, навіть у випадку, коли особа звертається із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина також не може сама по собі бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності без з`ясування умислу на подання неправдивої інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції.

40. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

41. Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

42. Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах КАС ВС від 08.11.2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23.10.2018 року по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17.

43. Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

44. Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

На підтвердження вини позивача представником відповідача разом з відзивом 15 березня 2024 року, у якому викладені доводи, що не відповідають обставинам справи (зазначено про те, що «зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційне документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») на адресу суду надіслано аудіозапис, яким зафіксовано спілкування позивачки з працівниками поліції, яка повідомила, що в АДРЕСА_1 , (адреса за якою проживає позивачка) ходять невідомі особи, які хочуть викрасти в неї січкарню з хліва. При цьому із аудіозапису прослуховується, що позивачка була стурбована, перелякана та плакала.

Окрім цього, до відзиву додано відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R.

45. Як встановлено судом шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписі не зафіксовано вчинення працівниками поліції будь-яких процесуальних дій, спрямованих на оформлення та розгляд справи про адміністративне правопорушення, що є предметом оскарження, тобто вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, окрім того, постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.

Відтак, наданий відповідачем суду відеозапис не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України.

Інших доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять.

При цьому сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не дає підстав стверджувати про вчинення позивачем інкримінованого їй правопорушення.

46. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

47. Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали, а також матеріали фото- чи відеозйомки вчиненого порушення.

48. Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

49. При цьому, відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

50. Обґрунтованими є доводи представника позивача щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки фактично розгляд справи як такий не відбувався, особі не зазначалося про конкретні обставини, які ставлять їй у провину, не заслуховувалися пояснення з приводу таких обставин.

Відтак, враховуючи, що відповідачем не спростовано дані обставини, суд дійшов висновку, що такими діями працівник поліції порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, та порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

51. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

52. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

53. Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

54. Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, зазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки належні докази у підтвердження вини позивача не надані.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1239112 від 16 листопада 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

55. Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

56. Відповідно до частини 5 статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Управлінням соціального захисту населення являється особою з інвалідністю ІІ групи та звільнена від сплати судового збору, а тому, на виконання вимог ст. 139 КАС України, та враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 286, 295-297 КАС України, ст.ст. 7, 33, 183, 254, 258, 268, 276, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача: Шумський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА№ 1239112 від 16 листопада 2023 року задовольнити.

2. Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1239112 від 16 листопада 2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

3. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь держави (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено 17 квітня 2024 року.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК