Справа № 686/8507/24
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/8507/24
Провадження № 2-а/686/111/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання - Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції батальйону 1 роти 1 УПП у Хмельницькій області Константіна Юрія Юрійовича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі та скасування адміністративного стягнення,

встановив:

26 березня 2024 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 1680963 від 17.03.2024 року рядового поліції батальйону 1 роти 1 УПП у Хмельницькій області Константіна Ю.Ю. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КпАП України, а також закрити провадження по справі закрити та скасувати адміністративне стягнення у розмірі 510 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви, позивачем заперечується факт скоєння правопорушення, а дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є протиправними. Окрім того, позивач стверджує, що вказана постанова складалася без врахування його пояснень, доказів правопорушення не надано, свідків не допитано, тобто факт правопорушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону, а тому просить постанову та накладення адміністративного стягнення скасувати, провадження по справі закрити.

Ухвалою суду від 29 березня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у спрощеному провадженні.

15.04.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на поданий позов. В своєму відзиві відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч.5 ст.261 КАС України.

Згідно вимог ч.3 ст.261 КАС України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, суд вважає що поданий позивачем позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2024 близько 15 год. 07 хв. в м. Хмельницькому по вул. Проскурівська позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки (ременями) та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП. Вказане підтверджується Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1680963 від 17.03.2024 року та долученим до матеріалів справи відеозаписом з персонального реєстратора, закріпленому на форменому одязі поліцейського.

За скоєне правопорушення до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Разом з тим, позивач не погоджується із притягненням його до адміністративної відповідальності за вчинене та накладенням на нього адміністративного стягнення. Так, позивач факт скоєння порушення ПДР заперечує, а дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення вважає протиправними. Окрім того, позивач стверджує, що вказана постанова складалася без врахування його пояснень, доказів правопорушення не надано, свідків не допитано, тобто факт правопорушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону.

Вказані пояснення позивача суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах доказами.

Суд зауважує, що згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до п. 1.3. ПДР України, ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3.в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Водночас, частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Статтями 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може застосовувати як превентивний захід застосування технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні для забезпечення публічної безпеки і порядку з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

В якості доказу до відзиву відповідачем до матеріалів справи долучено відеозаписи з персонального реєстратору патрульного, закріпленого на форменому одязі, на якому вбачається, що поліцейським було зупинено позивача за порушення п. 2.3.в ПДР України (водій та пасажир не пристебнуті під час руху). Вказаним відеозаписом та зафіксованими власними поясненнями позивача на ньому повністю спростовується твердження позивача в позові, що він відстібнувся після зупинки транспортного засобу поліцейськими.

Так, з наданого відеозапису вбачається, що після повідомлення водію щодо причин зупинки, на питання інспектора чому позивач не користується ременем безпеки, останній не зміг надати чіткої відповіді, при цьому не вказував на факт користування ним ременем безпеки, а навпаки запевнив, що надалі буде користуватись даним засобом пасивної безпеки, що діє підстави суду прийти до висновку, що ОСОБА_1 визнано факт скоєння порушення п. 2.3.в ПДР.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах ВС.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19, вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав. Тому, суд вважає доводи позивача такими, що ґрунтуються на його суб`єктивній думці та не підкріплюються долученими до матеріалів справи доказами, а тому при вирішені даної справи не можуть бути враховані судом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloranand Francis v. The United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі викладеного, провівши дослідження матеріалів справи у їх сукупності, суд вважає, що факт скоєння ОСОБА_1 порушення п.2.3.в ПДР знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

Отже, керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 72-77, 90, 241-246, 257-258, 260, 268 КАС України, ст. ст. 7, 9, 23, 33, 121, 245, 251, 280, 284, 288 КУпАП, суд -

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до рядового поліції батальйону 1 роти 1 УПП у Хмельницькій області Константіна Юрія Юрійовича, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі та скасування адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сергій Стефанишин