Справа № 420/3761/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3761/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не врахування довідки №1471-вс від 07.11.2023 р. про складові заробітної плати для призначення пенсії за віком, особі , яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) виданих Департаментом реалізації гуманітарної політики Херсонської обласної державної адміністрації при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на підставі п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, з 01.12.2023 р.;

зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області врахувати довідки №1471-вс від 07.11.2023 р. про складові заробітної плати для призначення пенсії за віком, особі , яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах , віднесених до категорій посад віднесених державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) виданих Департаментом реалізації гуманітарної політики Херсонської обласної державної адміністрації при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на підставі п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, з 01.12.2023 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 12.01.2001 року вона перебуває обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримувала пенсію по інвалідності згідно до Закону України « Про державну службу» від 16.12.1993 №3723. Надалі, з 01.03.2021 року позивача автоматично переведено на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - ЗУ № 1058).

Позивач отримав нові довідки про заробітну плату від 07.11.2023 та 14.11.2023 звернувся до Відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком за ЗУ №1058 на пенсію за віком згідно до ЗУ №3723. Однак, листом від 11.12.2023 було отримано відмову перерахунку пенсій з урахуванням довідок від 07.11.2023 виданими Херсонською обласною державною адміністрацією.

Вказані дії відповідача щодо неврахування довідок від 07.11.2023 року позивач вважає протиправними.

Позиція позивача обґрунтована тим, що порядок перерахунку пенсій державних службовців, станом на дату виходу позивачки на пенсію, був урегульований пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», яким передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2002 року №432-IV про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Таким чином, позивач стверджує, що оскільки вона звернулася до відповідача саме з приводу перерахунку вже призначеної пенсії, то будь-які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремої категорії громадян не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цих змін вже набули в законний спосіб певні, гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовця в передбаченому на час призначення пенсії розмірі.

Ухвалою суду від 12.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Цією ж ухвалою суду від 12.02.2024 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області належним чином засвідчені копії матеріалів з пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зокрема протокол про призначення пенсії, протокол про переведення позивача на пенсію за віком, інші матеріали пенсійної справи в частині, що стосується предмету спору, для долучення до матеріалів справи.

04.03.2024 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов разом із витребуваними матеріалами з пенсійної справи позивача.

Згідно даного відзиву відповідач вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Заперечуючи щодо позову відповідач зазначив, що позивач не звертався до Головного управління із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно Законом №1058 на пенсію за віком згідно до Закону №3723. Жодного документа (рішення про відмову, розписка про прийняття заяви), який би підтверджував звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою (за формою згідно Додатку 1 до Порядку №22-1), до суду не надано. У зв`язку з чим відповідач вважає вимогу щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області щодо неврахування довідок передчасною.

При цьому відповідачем повідомлено, що у листопаді 2023 року від ОСОБА_1 надійшло звернення, яке за своїм змістом відповідає вимогам Закону України від 02.10.1996 №394/96-ВР Про звернення громадян", де головним питанням було здійснення перерахунку пенсії згідно Закону №3723 з урахуванням довідок від 07.11.2023. За результатом розгляду вищезазначеного звернення, Головним управлінням надано відповідь від 11.12.2023 за №9657-9116/M-02/8-2100/23, виключно інформаційного характеру.

Відповідач підтвердив, що первинно Позивачці призначено пенсію відповідно до Закону № 3723. Відповідно до абз.1 п. 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, особам пенсії яким призначені відповідно до Закону України Про державну службу", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійної справи. У зв`язку з чим, з 01.03.2023 керуючись вищезазначеними нормами, ОСОБА_1 здійснено автоматичне переведення з пенсії відповідно до Закону №3723 на пенсію згідно Закону №1058.

23.06.2023 позивачка звернулась до Головного управління із заявою про поновлення пенсії відповідно до Закону №3723. Так, з 01.07.2023 Позивачці поновлено пенсію за Законом №3723, у розмірі встановленому до переведення на пенсію за Законом №1058, відповідно до п. 4-7 Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Заперечуючи щодо тверджень позовної заяви, відповідач вказує на те, що з 01.05.2016 року (набуттям чинності Закону №889) Закон №3723 втратив чинність, окрім статті 37, що застосовується до призначення пенсії державним службовцям. Також, постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року за №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", визнано такими, що втратили чинність постанови КМУ, зокрема і постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року за №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії".

З огляду на те, що Законом №889 та постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року за №622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" не передбачено проведення перерахунків призначених пенсій державним службовцям, в тому числі призначених згідно із Законом №3723, відповідач стверджує, що підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, який був передбачений ст.37 Закону №3723, відсутні.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058. З урахуванням зазначеного та враховуючи приписи ст. 90 Закону №889 та Закону №1058 відповідач зазначає й про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії державним службовцям у зв`язку підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

З огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 використала своє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723, подавши заяву від 23.06.2023 на поновлення виплати пенсії, право на здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону № 889 із урахуванням довідок №1471-вс від 07.11.2023 виданих Департаментом реалізації гуманітарної політики, Позивачка немає.

Інші заяви по суті справи, додаткові докази та клопотання станом на момент розгляду справи до суду не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне

ОСОБА_1 (надалі позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером та з 2001 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі Відповідач) .

Позивачу 12.01.20201 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723 (далі Закон №3723).

З 01.03.2023 року позивача переведено на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році".

Підставою переведення позивача на пенсію за іншим законом слугував абз.1 п. 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, відповідно до якого особам пенсії яким призначені відповідно до Закону України Про державну службу", розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійної справи.

З 01.07.2023 року позивачу поновлено пенсію за Законом №3723 за заявою позивача.

14.11.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою щодо переведення та перерахунку пенсії, у якій просив:

перевести ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV на пенсію за віком державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII;

здійснити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перерахунок та виплату пенсії згідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 відповідно до довідки від 07.11.2023 року.

До вказаної заяви від 14.11.2023 року позивачем були додані:

довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відповідно до постанови ПФУ від 17.01.2017 № 1-3, видана Департаментом реалізації гуманітарної політики Херсонської обласної державної адміністрації;

довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби відповідно до постанови ПФУ від 17.01.2017 № 1-3, видана Департаментом реалізації гуманітарної політики Херсонської обласної державної адміністрації.

Наданою довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця підтверджено, що позивач справді працювала в Управлінні культури Херсонської обласної державної адміністрації на посаді начальника фінансового відділу, а заробітна плата за посадою станом на жовтень 2023 року становить 11 950,00 гривень.

Згідно довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби середні розміри надбавок, премій та інших виплат за жовтень 2023 року (що передує місяцю звернення за призначенням пенсії) становили 30 000,00 гривень.

У відповідь на звернення позивача відповідач листом від 11.12.2023 року №9657-9116/М-02/8-2100/23 повідомив наступне:

«У зв`язку з набуттям чинності 01.05.2016 Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889), положення Закону № 3723 втратили чинність, у тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців, окрім статті 37, що застосовується при призначенні пенсій державним службовцям. Статтею 90 Закону № 889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058. Законом № 889 не передбачено можливість здійснення перерахунків вже призначених пенсій державним службовцям. З урахуванням зазначеного відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Відповідно до пункту 3(1) Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889 займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону № 3723, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом № 889, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Оскільки Ви використали право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723, підстави для перерахунку пенсії відповідно до Закону № 889 згідно із вищевказаними довідками, відсутні.».

Не погоджуючись з відмовою, викладеною у вказаному листі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-XII).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, згідно Прикінцевих та перехідних положень якого втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Статтею 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу визначеного підпунктами 10 та 12 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.

Як встановлено судом, позивачу у 2001 році первісно було призначено пенсію за Законом № 3723-XII.

З 01.03.2023 року позивача переведено на пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році".

Позивач 23.06.2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду Ураїни в Чернівецькій області із заявою про поновлення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII, в якій просила перевести на пенсію державного службовця в разі доцільності відповідно до проведеної індексації з 01.07.2023 року.

З 01.07.2023 року позивачу поновлено виплату пенсії за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про державну службу» із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 відповідно до пунктів 1, 5 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році".

Отже, питання наявності у позивача права на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не є спірним.

Спірним в межах даної справи є право позивача на перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII.

Так, позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області має врахувати довідки №1471-вс від 07.11.2023 р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Департаментом реалізації гуманітарної політики Херсонської обласної державної адміністрації при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на підставі п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, з 01.12.2023 року.

При цьому позивач посилається на пункт 4 постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», яка була чинна на момент призначення позивачці пенсії, та зазначає, що зміни, які були внесені до Закону України «Про державну службу» стосуються призначення пенсії, тоді як підстави та порядок перерахунку пенсії державним службовцям регулює ст. 37-1 цього ж Закону, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Законів №213-VIII та №1166-VII не зазнали змін.

Як вже було зазначено, умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

Редакція вказаного Закону на момент призначення позивачу пенсії не містила статтю 37-1.

Закон № 3723-ХІІ було доповнено статтею 37-1 у 2003 році згідно із Законом № 432-IV ( 432-15 ) від 16.01.2003 року.

Відповідно до статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом №76-VIII від 28.12.2014 до зазначеної статті були внесені зміни, а її зміст викладено у наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям були визначені постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000, зокрема у пунктах 4 та 5, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Пунктом 4 Постанови №865 було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2002 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержану заробітну плату на момент перерахунку;

іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Відповідно п. 5 Постанови №865 перерахунок пенсій проводився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01.12.2015, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: "форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики".

Таким чином, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова Кабінету Міністрів України №1013 не містить.

Отже, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому, чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

Крім того, з 01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" у зв`язку з чим положення Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII "Про державну службу" частково втратили чинність, у тому числі норми статті 37-1.

Суд зазначає, що у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку. Право на перерахунок пенсії державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям могло бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діяли на час виникнення обставин для такого перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанов Верховного Суду від 28.10.2020 по справі № 826/16182/18.

Більше того, суд зауважує, що станом на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії (07.11.2023 року) рішень щодо підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям Кабінетом Міністрів України не приймалось. Доказів зазначеного до суду не надано. Таким чином, відсутня підстава, на яку позивач посилається як на підставу проведення їй перерахунку.

Позивач вказує, що порядок перерахунку пенсій державних службовців, станом на дату виходу позивачки на пенсію, був урегульований пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, однак редакція вказаного Закону у період призначення позивачу пенсії не містила пункту 4.

Посилання позивача на постанови судів апеляційної інстанції суд вважає помилковими та не приймає, оскільки правовідносини, що були предметом розгляду у справах №380/5546/23, №380/5546/23, №280/461/23, №420/10033/23 тощо, не є тотожними тим, що досліджуються у даній справі. У зазначених справах спірним є наявність права на призначення/переведення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», тоді як у цій справі права на перерахунок такої пенсії.

З матеріалів справи слідує, що доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії позивача з врахуванням довідок від 07.11.2023 року, виданих Департаментом реалізації гуманітарної політики Херсонської обласної державної адміністрації, Головне управління діяло правомірно та у відповідності вимог законодавства.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Радчука А.А. у період з 04.04.2024 року по 07.04.2024 року у відрядженні, а з 08.04.2024 року по 12.04.2024 року у відпустці, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 15 квітня 2024 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.