Справа № 380/19538/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/19538/23 пров. № А/857/1493/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року, ухвалене суддею Сподарик Н.І. у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 380/19538/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Кемікалз» до Львівської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 19.07.2023 № UA209000/2023/100428/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209210/2023/000647.

19 грудня 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 19.07.2023 № UA20900/2023/100428/2.

Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці від 19.07.2023 № UA209230/2023/001922.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Стягнув з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Кемікалз» судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки у ньому відповідач не здійснив розрахунок митної вартості і не навів відповідні мотиви. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості товару, який імпортував позивач, ґрунтуються, виключно, на припущеннях відповідача та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували, товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості товару, що імпортував позивач, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару, який імпортував позивач.

Суд відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209210/2023/000647, оскільки, вона прийнята за наслідками прийняття іншого рішення про коригування митної вартості, натомість, суд скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці від 19.07.2023 № UA209230/2023/001922, яка стосуються спірного рішення про коригування митної вартості.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що подані до митного оформлення документи мають розбіжності, які позивач не усунув, а відтак, відповідач скористався правом на коригування митної вартості товару, який імпортував позивач.

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що позивач уклав зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № PL3/2021 з компанією «GO EXPORT» SP.z.o.o. (змінено назву згідно з доповненнями № 1-23 від 10.01.2023 року з «Polidruk Group» Sp z.o.o.).

З метою митного оформлення товару: SODIUM LAURYL ETHER SULFATE 70% - 21 000 кг. загальною вартістю 19575,15 доларів США. позивач 13.07.2023 подав митну декларацію від № 23UА66U7, разом із такими документами: сертифікатом якості від 05.07.2023; рахунком-фактурою (інвойс) FV-2307/00002 від 05.07.2023; міжнародною транспортною накладною CMR406323 від 10.07.2023; рахунком експедитора № LS-4495114 від 11.07.2023; контрактом PL3/2021 від 29.06.21; доповненнями № 1 від 30.07.21; доповненнями до контракту № 1-23 від 10.01.23; специфікаціями № 17 від 10.05.23; брокерським договором № 1Б-2021 від 01.02.21; договором з експедитором № ПК-ЛШ-150623 від 15.06.23; експортною декларацією країни відправлення 23PL445010NS60IB30 від 10.07.2023.

За результатами опрацювання вказаних документів відповідач виявив наступні розбіжності:

- у наданій декларантом рахунку - фактурі від 11.07.2023 № LS-4495114 на підтвердження транспортних витрат відсутні витрати на страхування товару;

- у CMR від 10.07.2023 № 406323 у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником є підприємство SOIT LLC, однак декларант не надав рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, платіжних документів, заявки, та ін., що унеможливлює здійснити перевірку вартості транспортних послуг;

- у рахунку - фактурі від 11.07.2023 № LS-4495114 на підтвердження транспортних витрат не зазначено чіткий маршрут перевезення товару автомобільним транспортом. У CMR від 10.07.2023 № 406323 зазначено, що завантаження здійснювалось у м. Прушкув, у коносаменті № ZJSM23050605 зазначено, що товар надійшов з Китаю у порт Гданськ. Однак, немає інформації про транспортування товару від порту Гданськ до м. Прушкув.

13.07.2023 року відповідач заявив вимогу про надання додаткових документів, відповідно до ст. 53 МК України, а саме: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на цю вимогу того ж дня декларант надав наступні документи: проформу-фактуру № PR-2305/00001 від 10.05.2023; рахунок-фактуру №FV-2307/00001 від 05.07.2023; платіжне доручення про передоплату за товар № UKH143 від 11.05.2023; коносамент ZJSM23050605; рахунок-фактуру про надання транспортних послуг № LS4495114 від 11.07.2023; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 10.05.2023; зовнішньоекономічний договір № PL3/2021 від 29.06.2021; доповнення № 1-23 від 10.01.2023; доповнення № 17 від 10.05.2023; договір (контракт) про перевезення № ПК-ЛШ-150623 від 15.06.2023; договір (контракт) про перевезення № ФР/68/П від 06.07.2023; договір (контракт) про перевезення № ФР/37/К від 31.05.2023; лист виробника продукції (комерційна пропозиція) від 08.05.2023; переклад листа про помилку від 05/07/2023; запит по вартості від 09.05.2023; лист про помилку від 05.07.2023; копію митної декларації країни відправлення.

За результатами розгляду електронної митної декларації від 13.07.2023 № 23UА66U7 та доданих документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 19.07.2023 № UA209000/2023/100482/2.

19.07.2023 відповідач прийняв картку відмови № UA209000/2023/001922у митному оформленні задекларованого товару.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості ввезеного товару позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, який задекларований, згідно із митною декларацією № 23UА66U7 від 13.07.2023 року, декларант має подати такі документи: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, як встановив апеляційний суд із рішення про коригування митної вартості товару, витребування відповідачем вказаних вище документів було зумовлено тим, що подані до митного оформлення документи мають розбіжності та не мають всіх складових митної вартості, зокрема:

- у наданій декларантом рахунку - фактурі від 11.07.2023 № LS-4495114 на підтвердження транспортних витрат відсутні витрати на страхування товару;

- у CMR від 10.07.2023 № 406323 у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником є підприємство SOIT LLC, однак декларант не надав рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, платіжних документів, заявки, та ін., що унеможливлює здійснити перевірку вартості транспортних послуг;

- у рахунку - фактурі від 11.07.2023 № LS-4495114 на підтвердження транспортних витрат не зазначено чіткий маршрут перевезення товару автомобільним транспортом. У CMR від 10.07.2023 № 406323 зазначено, що завантаження здійснювалось у м. Прушкув, у коносаменті № ZJSM23050605 зазначено, що товар надійшов з Китаю у порт Гданськ. Однак, немає інформації про транспортування товару від порту Гданськ до м. Прушкув.

Щодо вказаних розбіжностей позивач пояснив що:

- страхування товару не проводилось;

- 15.06.2023 року уклав договір № ПК-ЛШ-150623 про транспортно-експедиторське обслуговування з ТзОВ «Ламан Шипінг». Позивач провів оплату транспортно-експедиторських послуг про що надав рахунок фактуру та платіжний документ. Отже, за перевезення товару відповідач експедитора, який вправі укладати договори із іншими перевізниками, в тому числі підприємством SOIT LLC, яке вказане перевізником у CMR від 10.07.2023 № 406323.

Надаючи оцінку доводам сторін, щодо правомірності рішення відповідача про коригування митної вартості, апеляційний суд зазначає наступне.

Апеляційний суд встановив, що страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування надаються, якщо здійснювалося страхування.

Водночас, позивач зазначив страхування вантажу не проводилося інформація про це вказана у довідці експедитора ТзОВ «Ламан Шипінг» № 8875 від 11.07.2023 року.

Апеляційний суд встановив, що позивач 15.06.2023 року уклав із ТзОВ «Ламан Шипінг» (експедитор) договір № ПК-ЛШ-150623 про транспортно-експедиторське обслуговування.

Відповідно до цього договору ТзОВ «Ламан Шипінг», як експедитор, зобов`язується організувати транспортне перевезення вантажів для позивача в межах України та в міжнародному сполученні.

На підтвердження цих відносин, позивач надав рахунок-фактуру від 11.07.2023 № LS-4495114 та квитанцію про оплату послуг.

Тому, апеляційний суд вважає необґрунтованими зауваження відповідача про те, що у CMR від 10.07.2023 № 406323 перевізником вказане підприємство SOIT LLC і позивач не надав доказів договірних відносин із цим перевізником, а також доказів транспортування товару від порту Гданськ до м. Прушкув.

Тому позивач не мав права самостійно коригувати митну вартість товару, що вказана у митній декларації.

Крім цього, апеляційний суд зазначає, що відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачем товару зазначив, що визначив митну вартість товару на підставі митної декларації № UA100430/2023/472551 від 21.04.2023 на основі якої раніше розмитнювався аналогічний товар.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Такого висновку апеляційний суд дійшов, зважаючи на те, що у рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняльні характеристики товару, який ввозив позивач та того, який за основу коригування обрала митниця.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 19.07.2023 № UA209000/2023/100428/2 є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, правильно вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправною і скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.07.2023 № UA209230/2023/001922, яка є похідною від оскарженого рішення про коригування митної вартості.

Суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовної вимоги про скасування картки відмови № UA209210/2023/000647, оскільки, вона не стосується оскарженого рішення про коригування митної вартості.

Цей висновок є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року в справі № 380/19538/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель