Справа № 380/20291/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/20291/23 пров. № А/857/26034/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Шевчук С.М., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року (головуючої судді Крутько О.В., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/20291/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 29.08.2023 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900332/2 від 10.05.2023 та №UA209000/2023/900766/2 від 27.07.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року задоволено позов повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Львівська митниця подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що під час митного оформлення товару згідно досліджуваних митних декларацій Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи, надання яких може усунути сумнів у їх достовірності. У рішеннях про коригування митної вартості наведена вичерпна інформація щодо джерел інформації для визначення митної вартості та здійснених коригувань, що відповідає вимогам нормативних документів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що між ФОП ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Createfun Industrial Development Co., Ltd», Китай, в особі генерального менеджера Sofiya Zhang, що діє на підставі Статуту, уклали Контракт №3006/2022 від 30.06.2022 р., предметом якого є зобов`язання Продавця продавати, а покупця купувати і оплачувати товар, інвентар для спорту та фізкультури, виробництво компанії Createfun Industrial Development Co., Ltd.

На виконання вимог Контракту №3006/2022 від 30.06.2022 р., згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №230210SOUKR-010-C1775 від 28.03.2023 р. покупець придбав у продавця товар вартістю 32470,00 доларів США.

З метою митного оформлення вказаного товару 10.05.2023 позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA67U0, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення (тов. №1 батут гімнастичний; 3 вироби з чорних металів).

Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA67U0 надано наступні документи: зовнішньоекономічний договір №3006/2022 від 30.06.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 01.02.2023; рахунок-фактура №230210SOUKR-010-C1775 від 28.03.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №2642 від 05.05.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLN2KO72NCJZ від 21.02.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №01-05/05/2023 від 05.05.2023; договір про перевезення №28/07/2022-01 від 28.07.2022; автотранспортна накладна №9608 від 05.05.2023; коносамент №NSZEC230355148 від 31.03.2023; копія митної декларації країни відправлення №23PL322080NS5VR985 від 05.05.2023; копія митної декларації країни відправлення №19085530 від 26.03.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту про подання додаткових документів, на яку декларант надав відповідь, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав витребувані документи: рахунок-фактуру №230210SOUKR-010-C1775 від 28.03.2023; платіжне доручення від 06.04.2023; рахунок на експедиційні послуги №2642 від 05.05.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення №01-05/05/2023 від 05.05.2023; контракт №3006/2022 від 30.06.2022; додаток до контракту №1 від 01.02.2023; експортну декларацію країни відправлення №19085530 від 26.03.2023; транзитну декларацію №23PL322080NS5VR985 від 05.05.2023.

За результатами розгляду документів позивача Львівською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/001575 та рішення про коригування митної вартості товарів від UA209000/2023/900332/2 від 10.05.2023, в графі 33 якого було вказано:

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: - інвойсом за № 230210SOUKR-010-C1775 від 28.03.23 р., передбачена 100% передоплата за отриману продукцію. Декларантом до митного оформлення надано банківський платіжний документ від 21.02.2023 р. Слід зазначити, що даний документ не підписаний та не засвідчений штампом чи печаткою банку, а у гр. 70 «Призначення платежу» зазначено лише номер та дату Контракту без посилання на інші товаросупровідні документи (проформа, інвойс, замовлення, інше); - у гр.5 CMR № 9608 від 05.05.2023 р, зазначено інвойс номер якого не відповідає номеру інвойса, який поданий декларантом до митного оформлення. Крім того, у вищевказаній CMR не заповнено гр.22 у якій зазначається відправник товару. Слід зазначити, що у графі 16 CMR перевізником зазначено TOV «VIAT-TRANS», хоча довідка про вартість послуг по транспортуванню вантажу № 01-05/05/2023 від 05.05.2023 р. та рахунок на оплату транспортних послуг № 2642 від 05.05.2023 р. виписані ТОВ «Селеста Марін». Документи, що визначають договірні відносини з TOV «VIAT-TRANS», відсутні. Крім того, вищевказаний рахунок на оплату транспортних послуг не підписаний гол. бухгалтером чи/та іншими посадовими особами ТОВ «Селеста Марін».

Таким чином, Львівською митницею встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларантом на вимогу продубльовано подачу документів, що було подано декарантом до митного оформлення. Надіслані документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано.

Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: т.1 МД 209140/2023/4015 від 21.02.2023 р., рівень митної вартості становить 3,7700 дол. США/кг. т.3 МД 110130/2023/5341 від 17.03.2023 р., рівень митної вартості становить 1,9300 дол.США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

На виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA10U3 та 11.05.2023 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

На виконання вимог Контракту №3006/2022 від 30.06.2022 р., згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №230512SOUKR-011-C1775 від 05.06.2023 р. покупець придбав у продавця партію товару вартістю 28 246,90 доларів США.

З метою митного оформлення вказаного товару 26.07.2023 позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA29U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийнято оскаржуване рішення (тов. №1 батут гімнастичний; 3 вироби з чорних металів).

Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA29U4 було надано наступні документи: зовнішньоекономічний договір №3006/2022 від 30.06.2022; доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 01.02.2023; рахунок-фактура №230512SOUKR-011-C1775 від 05.06.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №2715 від 14.07.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №85 від 24.07.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLN5IO7FQQZE від 18.05.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLN5VO7HNDOR від 31.05.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №01-25/07/2023 від 25.07.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1/0723 від 24.07.2023; договір про перевезення №28/07/2022-01 від 28.07.2022; автотранспортна накладна №6097 від 25.07.2023; копія митної декларації країни відправлення №23IE01500F1XOT від 24.07.2023; копія митної декларації країни відправлення №18118436 від 06.06.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту про подання додаткових документів, на яку декларант надав відповідь, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав витребувані документи: рахунок-інвойс №230512SOUKR-011-C1775 від 05.06.2023; валютні платіжки №NJBKLN5IO7FQQZE від 18.05.2023; №NJBKLN5VO7HNDOR від 31.05.2023; Рахунок на експедиційні послуги 2715 від 14.07.2023; рахунок на перевезення 85 від 24.07.2023; Контракт 3006/2022 від 30.06.2023; транзитна декларація 23IE01500F1XOT від 24.07.2023; експортна декларація країни відправлення 18118436 від 06.06.2023.

За результатами розгляду документів позивача Львівською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209170/2023/002581 та рішення про коригування митної вартості товарів від UA209000/2023/900766/2 від 27.07.2023, в графі 33 якого вказано: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: - інвойсом за № 230512SOUKR-011-C1775 від 05.06.23 р., передбачена 100% передоплата за отриману продукцію. Декларантом до митного оформлення подано банківські платіжні документи від 18.05.2023 р., 31.05.2023р. Слід зазначити, що дані документи не підписані та не засвідчені штампом чи печаткою банку, У гр. 70 «Призначення платежу» зазначено номер та дату Контракту. Також є посилання на проформу - інвойс № 230512SOUKR-011-C1775, яка до митного оформлення не подана.

Також слід зазначити, що вантаж переміщувався морським транспортом. Проте транспортний документ (коносамент) до митного оформлення не подавався.

Крім того, у CMR №6097 від 25.07.23р. не заповнена гр.22 у якій зазначається відправник товару.

У гр. 44 МД зазначений договір на перевезення №28/07/2022-01 від 28.07.2022 р. який до митного оформлення не подавався.

Також варто зазначити, що під номером « 4100» у гр.44 МД зазначений контракт №3006/2022 від 30.06.22р. який до митного оформлення не поданий.

Таким чином, Львівською митницею встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Декларантом на вимогу продубльовано подачу документів, що було подано декарантом до митного оформлення. Надіслані документи не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу не надано.

Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар.1 МД 209140/2023/17588 від 01.07.2023 р., товар.3 МД 500080/2023/4681 від 19.06.2023 р., рівень митної вартості становить 1,9300 дол.США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA68U8 та 28.07.2023 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №809/946/17.

Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що для здійснення митного оформлення товару позивач 10.05.2023 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA67U0, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації (тов. №1 батут гімнастичний; 3 вироби з чорних металів).

Для здійснення митного оформлення товару позивач 26.07.2023 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA29U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації (тов. №1 батут гімнастичний; 3 вироби з чорних металів).

Для підтвердження заявленої митної вартості позивачем до митних декларацій надано документи згідно переліку, який наведено у картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митну вартість товару визначено за першим методом - за ціною договору та на думку колегії суддів подані декларантом відповідно до частини 2 статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом.

Відповідач не погодився з задекларованою митною вартістю товару та здійснив коригування, застосувавши 6 метод (резервний) метод, а в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2023/900332/2 від 10.05.2023 як на підставу його прийняття відповідач зазначив наступне: «Інвойсом за №230210SOUKR-010-C1775 від 28.03.2023, передбачена 100% передоплата за отриману продукцію. Декларантом до митного оформлення надано банківський платіжний документ від 21.02.2023 р. Слід зазначити, що даний документ не підписаний та не засвідчений штампом чи печаткою банку, а у гр. 70 «Призначення платежу» зазначено лише номер та дату Контракту без посилання на інші товаросупровідні документи (проформа, інвойс, замовлення, інше)».

Колегія суддів враховує, що відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Банківський платіжний документ №NJBKLN2KO72NCJZ від 21.02.2023, який подавався до митного оформлення, підтверджує оплату товару за інвойсом №230210SOUKR-010-C1775 від 28.03.2023, у ньому зазначена сплачена сума 32 470 доларів США. Вказаний банківський документ містить посилання на зовнішньоекономічний контракт №3006/2022 від 30.06.2022, дату операції, суму операції, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін.

Отже, банківський платіжний документ №NJBKLN2KO72NCJZ від 21.02.2023 підтверджує здійснену оплату за поставлений товар.

Зауваження до нього, наведені митним органом, до уваги не приймаються.

В оскаржуваному рішення зазначено також наступне: «У гр. 5 CMR №9608 від 05.05.2023 р., зазначено інвойс, номер якого не відповідає номеру інвойсу, який подано декларантом до митного оформлення. У CMR №9608 від 05.05.2023 р. не заповнено гр. 22 у якій зазначається відправник товару».

Щодо вказаних доводів відповідача, суд приймає до уваги покликання позивача на те, що у гр. 5 CMR №9608 від 05.05.2023 при заповненні була допущена описка, оскільки в даній графі зазначений номер інвойсу №230210SQUKR-010-C1775, а правильний номер інвойсу №230210SOUKR-010-C1775.

Щодо відомостей про відправника товару, то такі містяться в графі 1 автотранспортної накладної.

В оскаржуваному рішенні також зазначено: «У графі 16 CMR №9608 від 05.05.2023 р. перевізником зазначено TOV «VIAT-TRANS», хоча довідка про вартість послуг по транспортуванню вантажу №01-05/05/2023 від 05.05.2023 та рахунок на оплату транспортних послуг №2642 від 05.05.2023 р. виписані ТОВ «Селеста Марін». Документи, що визначають договірні відносини з TOV «VIAT-TRANS», відсутні». Однак судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 уклав з TOV «VIAT-TRANS» договір на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №28/07/2022-01 від 28.07.2022, який подавався до митного контролю і предметом його є надання позивачу транспортно-експедиторських послуг. Відповідно TOV «VIAT-TRANS» є експедитором, а не перевізником. Не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_1 , що передбачено договором на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №28/07/2022-01 від 28.07.2022. Всі транспортні витрати, які поніс ФОП ОСОБА_1 по Договору на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №28/07/2022-01 від 28.07.2022 з TOV «VIAT-TRANS» включені у заявлену митну вартість у відповідності до пункту 5 частини 10 статті 58 МК України.

Окрім того, товарно-транспортна накладна (CMR) у розумінні приписів частини 2 cтатті 53 МК України не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів.

Щодо зауважень митного органу до рахунку на оплату транспортних послуг, то до митного оформлення подавався документ, що підтверджує вартість перевезення товару №01-05/05/2023 від 05.05.2023, у якому зазначено вартість транспортування вантажу та локальні витрати за межами України за маршрутом FOB Нінгбо (China) Рава-Руська (Україна) у контейнері HMCU9199608, який узгоджується з відомостями, які зазначені в рахунку на оплату №2642 від 05.05.2023.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2023/900766/2 від 27.07.2023 як на підставу прийняття рішення відповідач зазначив наступне`Інвойсом за №230512SOUKR-011-C1775 від 05.06.2023., передбачена 100% передоплата за отриману продукцію. Декларантом до митного оформлення надано банківські платіжні документи від 18.05.2023 р.; 31.05.2023. Слід зазначити, що дані документи не підписані та не засвідчені штампом чи печаткою банку, У гр. 70 «Призначення платежу» зазначено номер та дату Контракту. Також є посилання на проформу інвойс №230512SOUKR-011-C1775, яка до митного оформлення не подана».

Як вже було зазначено судом відповідно до частини 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Відповідно банківські платіжні документи №NJBKLN5VO7HNDOR від 31.05.2023 та №NJBKLN5IO7FQQZE від 18.05.2023 підтверджують оплату товару за інвойсом №230512SOUKR-011-C1775 від 05.06.2023 та відповідні банківські документи містять посилання на зовнішньоекономічний контракт №3006/2022 від 30.06.2022, дату операції, суму операції, найменування банку відправника і банку отримувача. Отже, такі документи підтверджують здійснену оплату за поставлений товар.

Що стосується рахунку-проформи, то за своєю суттю він є попереднім інвойсом та існує для узгодження ціни, обсягу поставки, тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс. Комерційний інвойс №230512SOUKR-011-C1775 від 05.06.2023 був поданий до митного оформлення.

У оскаржуваному рішенні митний орган звернув увагу на те, що вантаж переміщувався морським транспортом, проте транспортний документ (коносамент) до митного оформлення не подавався. Вказав, що у CMR №6097 від 25.07.2023 не заповнена гр. 22 у якій зазначається відправник товару.

Суд зазначає, що стаття 53 МК України не визначає коносамент документом, який підтверджує митну вартість товару.

Відомості щодо відправника товару містяться в графі 1 автотранспортної накладної

Також в оскаржуваному рішенні зазначено наступне: «у гр. 44 МД зазначений договір на перевезення №28/-7/2022-01 від 28.07.2022, який до митного оформлення не подавався. Під номером « 4100» у гр. 44 МД зазначений контракт №3006/2022 від 30.06.2022, який до митного оформлення не поданий».

Колегія суддів аналізуючи наведені доводи погоджується із висновком суду першої інстанції, що у графі 44 митної декларації №23UA29U4 від 26.07.2023 зазначено код « 4301», під якими містяться документ договір на перевезення №28/-7/2022-01 від 28.07.2022 та код « 4100», під яким міститься документ контракт №3006/2022 від 30.06.2022. Зокрема, ці документи зазначені у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/002581, а також у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/900766/2 від 27.07.2023.

Позначка «d» біля коду у графі 44 митної декларації (згідно Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30 травня 2012 року № 651) означає, що вказаний документ наявний у декларанта, однак на вимогу, митний орган має право витребувати ці документи. Такої вимоги митницею не ставилось. Позначка «m» біля коду у графі 44 митної декларації означає, що вказаний документ надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД.

Отже, позивачем подано для митного оформлення товару повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом. Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.02.2023 у справі №815/6775/17, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, таким чином колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, прийняті Львівською митницею є протиправними та підлягають скасуванню, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволено правомірно, доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду та не дають підстав вважати, що цим судом невірно застосовано норми матеріального чи порушено норми процесуального права.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 820/2660/18, від 13.10.2023 у справі № 826/23845/15, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі №380/20291/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді С.М. Шевчук

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 12.04.2024