Справа № 526/3081/23
Суддя: Максименко Л. В.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 526/3081/23
Провадження № 2-а/526/11/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 квітня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадячі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

представника позивача адвоката Гусаренка О.М.,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що 15 серпня 2023 року на його адресу надійшла постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00013408 від 04 серпня 2023 року Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відповідно до постанови відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 14,313 % (1,646 тонн) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 т.

Головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л. М. притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Позивач вважає, що постанова складена з порушенням вимог чинного законодавства, тому вона є незаконною, отже підлягає скасуванню.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що загальна маса транспортного засобу, зазначена в товарно-транспортній накладній, не перевищує встановлених законодавством габаритно-вагових норм, насіння ріпаку, яке перевозилось, є сипучим вантажем, який в силу фізичних властивостей є рухомим під час руху автомобіля, що своєю чергою не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням вагових обмежень, доступ до веб-сайту, посилання на який розміщено в оскаржуваній постанові, не надається (відсутні зображення чи відеозапис транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення), а тому неможливо перевірити правильність зазначених посадовими особами Укртрансбезпеки даних, зміст постанови АА №00013408 від 04.08.2023 не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим постанова винесена відносно нього є протиправною.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження отримав 24.10.2023 року.

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) отримала копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатки до неї 03.11.2023.

20 березня 2024 року Державна служба України з безпеки на транспорті направила до суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 в якому позовні вимоги позивача не визнала та просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що дії Укртрансбезпеки щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, винесення оскаржуваної постанови та притягнення позивача до відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн є цілком правомірними. Дії відповідача під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України. В свою чергу, позовні вимоги позивача по справі №526/3081/23 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Так, відповідач вказує, що засобами автоматичної фіксації було виявлено порушення габаритно-вагових норм під час руху одного транспортного засобу - перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 14,313% (1,646 т) при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 т, яке є підставою для притягнення відповідальної особи до адміністративної відповідальності та застосування штрафу. Зокрема, відповідна інформація також зазначена у відомостях щодо виявленого порушення, розміщених на веб-сайті в мережі Інтернет, посилання на яких міститься в постанові.

Також, відповідач вважає безпідставними доводи позивача в частині недостовірності даних автофіксації з огляду на те, що у спірних правовідносинах мова йде про перевищення саме нормативних вагових параметрів транспортних засобів під час руху автомобільними дорогами, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а не технічних характеристик транспортного засобу щодо маси, визначених свідоцтвом про реєстрацію такого транспортного засобу чи загальної маси транспортного засобу, зазначеної у товарно-транспортній накладній. Безпідставними є посилання позивача і на невідповідність зазначеної постанови вимогам законодавства.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Предствник позивача адвокат Гусаренко О. М. підтримав вимоги ОСОБА_1 з підстав, зазначених у позові та просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що вантаж, який перевозився даним автомобілем був сипучим, в процесі перевезення зміщувався в залежності від конфігурації дороги та деформувався під дією інерційних сил, тому під час руху навантаження на вісі автомобіля змінювалися. Існуюча Методика вимірювання осьових навантажень не стосується рідких та сипучих вантажів, тому відповідно неможливо встановити факти порушення вагових параметрів.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 04 серпня 2023 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л. М. винесено постанову серії АА № 00013408 відносно ОСОБА_1 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місця проживання /перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, згідно якої 02 серпня 2023 року о 14 год 08 хв, за адресою: Н-07, км. 291 +793, Сумська область зафіксовано транспортний засіб DAF 95 XF 480, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 14,313 % (1,646 тонн) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тонн.

При цьому у постанові серії АА № 00013408 від 04.08.2023 зазначено, що правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі. При проведенні вагового контролю використовувався технічний засіб WIM 71, WAGA-WIM40, СRUA-06-VVE, номер свідоцтва про повірку технічного засобу № UA.TR. 113-0748/12F-, № 22; 0747/12F 22, дійсне до 26 грудня 2023 року.

Судом, також встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки DAF 95 XF 480, ДНЗ НОМЕР_1 , а також спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз переобл. для перев. контей.Тип 1А. Доопр.контейнер Тип 1А, як кузова вл. виг. для перевез. насипних вантажів (зернових культур) марки VAN HOOL, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів відповідно серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 .

Відповідно до відомостей товарно-транспортної накладної від 02.08.2023 перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом марки DAF 95 XF 480, ДНЗ НОМЕР_1 з напівпричіпом, державний номерний знак НОМЕР_2 , замовником є ТОВ «Агротрейд Виробництво», вантажовідправник ТОВ «Липоводолинський Райснаб», водій ОСОБА_1 , вантаж ріпак, насипом, маса нетто 26700 кг.

Статтею 14-3 КУпАП визначено суб`єкта відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, зокрема, в ній зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, частиною 1 ст. 14-3 КУпАП визначені суб`єкти адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якими можуть бути фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а також належний користувач транспортного засобу, за умови, що відомості про такого користувача внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Відповідно, внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність згідно правил, встановлених статтею 14-3 КУпАП, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП лише у випадку такого їх внесення по ЄДРТЗ.

Саме зазначені відомості надаються уповноваженій посадовій особі відповідача на її запит при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, позивач у позові не заперечує, що саме він є суб`єктом відповідальності за виявлене порушення

За таких обставин суд вважає, що адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортного засобу DAF 95 XF 480, ДНЗ НОМЕР_1 з напівпричіпом, державний номерний знак НОМЕР_2 автомобільними дорогами покладається саме на їх власника ОСОБА_1 .

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У той же час, відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними, переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила проїзду), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують «: …в) навантаження на вісь: кількість осей, максимального значення для автомобільних доріг державного значення, тонн, місцевого значення, тонн. На одинарну вісь 11,5/ 7.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Разом з тим, згідно частини 2 статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі - Порядок №1174).

Відповідно до пункту 8 Порядку №1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 №163.

Технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, які здійснювали фіксацію вказаного правопорушення, відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, на підтвердження чого відповідач надав копії сертифікатів перевірки типу та сертифікатів відповідності.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Положеннями пункту 12 Порядку №1174 врегульовано, що автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій;

вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу;

фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно- телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно- телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (пункт 14 Порядку №1174).

Згідно пункту 15 Порядку №1174 метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824: 2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знаку транспортного засобу, фотографія державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку - відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних (пункт 10 Порядку №1174).

Так, наявні в матеріалах справи матеріали автоматичної фіксації містять всі необхідні відомості та інформацію, що передбачені в якості обов`язкових для метаданих відповідно до пункту 15 Порядку №1174, тому є безпідставними доводи позивача, викладені в позовній заяві, щодо відсутності фактичної можливості перевірки метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Згідно статті 268 КУпАП, особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 -279-8 цього Кодексу.

При цьому, положення статті 279-5 КУпАП прямо визначає про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо змісту постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Стаття 283 КУпАП встановлює, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Окрім того, відповідно до пункту 17 Порядку №1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянні автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Суд встановив, що оскаржувана постанова серії АА № 00013408 від 04.08.2023 містить всі передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема: 1) фотографіями транспортного засобу, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт, який суд оглянув під час розгляду даної справи за посиланням в інтернеті на веб-сайт, яке міститься в правому нижньому куті постанови; інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем; витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення.

Водночас, постанова містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді зазначення конкретних вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, - загальної маси та навантаження на осі транспортного засобу.

Отже, доводи позивача, викладені в позовній заяві, щодо відсутності доступу до веб-сайту та зображення чи відеозапису транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними.

При цьому, доводи позивача про відсутність відеозапису руху транспортного засобу через автоматичний пункт, також, є безпідставними, оскільки вимоги до змісту постанови, визначені статтею 283 КУпАП, зокрема, частини 4 вказаної статті, передбачають альтернативний порядок розміщення інформації на веб-сайті - зображення чи відеозапис транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 15 вказаного Порядку метадані повинні містити дані про відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт виключно за наявності, тому відповідно до положень чинного законодавства наявність відеозапису руху транспортного засобу через автоматичний пункт не є обов`язковою умовою для встановлення факту події адміністративного правопорушення та залежить лише від комплектації технічних засобів автоматичного пункту, яким здійснено фіксацію.

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування.

З матеріалів справи вбачається, що порушення, зазначені в постанові, стосуються саме нормативних вагових параметрів навантаження на одинарну вісь транспортного засобу в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Вказані відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритно- вагового контролю (навантаження на кожну з осей транспортного засобу «axleload» із зазначенням номеру осі, сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, на підтвердження чого відповідач додав копію опису протоколу взаємодії вагових комплексів/автоматичних пунктів габаритно-вагового контролю з програмним забезпеченням інформаційно-телекомунікаційної системи щодо розшифровки даних вагового обладнання.

Щодо доводів позивача про невідповідність змісту оскаржуваної постанови вимогам Інструкції № 512 з огляду на відсутність у ній повного обсягу необхідної інформації, суд вважає, що вказані твердження позивача є безпідставними.

Так, згідно пункту 3 Інструкції № 512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Так, відповідно до додатку 1 до Інструкції № 512 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та на даний час) в постанові має міститися виключно інформація про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 14-3 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зазначення в тексті постанови інших відомостей, положеннями даного нормативно-правового акту не передбачено.

Позивач в обґрунтування своїх доводів про відсутність в постанові відомостей про смугу руху, марку, модель транспортного засобу, категорію транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, посилається на норми Інструкції № 512, які на момент виникнення спірних правовідносин втратили чинність.

Зокрема, редакція додатку №1 до Інструкції № 512, яка передбачала обов`язкове зазначення в постанові вказаних позивачем відомостей, втратила чинність 10.06.2022, тобто більше ніж за рік до дати винесення оскаржуваної постанови.

Зазначена позивачем інформація входить до складу метаданих, що опрацьовуються посадовою особою від час розгляду справи, та була врахована під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.

При цьому, відомості про найменування засобу вимірювальної техніки та строк дії повірки, зазначені безпосередньо в тексті оскаржуваної постанови в розділі «Інформація про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення», так само як і відомості про ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями, сумарне навантаження на осі, фактична шинність коліс на вісі містяться в розділі «Фактичні зафіксовані параметри ТЗ».

В свою чергу, інформація про категорію та тип транспортного засобу, смугу руху та напрямок руху містяться в інформаційній картці габаритно-вагового контролю («class», «direction», на підтвердження чого відповідач надав копію опису протоколу взаємодії вагових комплексів/автоматичних пунктів габаритно-вагового контролю з програмним забезпеченням інформаційно-телекомунікаційної системи щодо розшифровки даних вагового обладнання), а також відображена в матеріалах фотофіксації.

Допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги зазначені в постанові шляхом посилання на пункт 22.5 Правил дорожнього руху, що не передбачає диференціації вагових параметрів транспортних засобів залежно від тієї чи іншої ділянки дороги, що унеможливлює помилкове тлумачення у вказаному аспекті, та безпосередньо зазначені в описовій частині постанови.

Таким чином, зміст постанови відображає усі істотні ознаки складу правопорушення, усі відомості, які містяться в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам чинного законодавства.

При цьому, Інструкцією №512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеннм критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку №1174.

Щодо доводів позивача про невідповідність змісту оскаржуваної постанови вимогам Інструкції № 512 та Порядку №1174 через відсутність у ній відомостей про марку, модель, державний номерний знак причепу, суд вважає, що вони є безпідставними виходячи з наступного.

Так, з результатів автоматичної фіксації вбачається, що засобами автофіксації було зафіксовано транспортний засіб: DAF 95 XF 480, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується фотографіями транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт та відомостями системи АРМ-аудиту.

Зокрема, зафіксовано наступні фактичні параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3781 мм, 2-3: 6169 мм, 3-4: 1311 мм; 4-5: 1313 мм; навантаження на вісь 1 - 7500 кг, 2 - 15650 кг, 3 - 7500 кг, 4 - 7550 кг; 5 - 7000 кг; загальна маса - 45200 кг.

Тобто, автофіксацією встановлено, що перевищення нормативних параметрів, встановлених п. 22.5 ПДР допущено транспортним засобом, який складається з тягача та напівпричепу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», причіп або напівпричіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363, сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Отже напівпричіп - це транспортний засіб без власного джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів і власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за статтею 132-1 КУпАП.

Нормативні параметри, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України визначені для руху саме транспортних засобів та їх составів.

Оскільки сам по собі напівпричіп, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухатися не міг, а лише за допомогою тягача, тому у постанові зазначено лише тягач DAF 95 XF 480, державний номерний знак НОМЕР_1 , який допустив перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України.

Окрім того, чинна редакція додатку №1 до Інструкції № 512 не передбачає обов`язкового зазначення в частині «Установив (-ла)» відомостей про марку, модель, державний номерний знак напівпричепу.

Зазначені відомості входять до складу метаданих, що опрацьовуються посадовою особою Укртрансбезпеки під час розгляду матеріалів інформаційного файлу, отриманого з інформаційно-телекомунікаційної системи та були враховані під час винесення оскаржуваної постанови.

У свою чергу, редакція додатку №1 до Інструкції № 512, що передбачала обов`язок зазначення відомостей про марку, модель, державний номерний знак напівпричепа втратила чинність 10.06.2022, тобто більше ніж за рік до дати фіксації адміністративного правопорушення.

Відтак, згадані вище доводи позивача про неправомірність оскаржуваної постанови з огляду на відсутність у ній відомостей про напівпричіп не відповідають дійсності та спростовуються долученими до даного відзиву доказами.

Більше того, навантаження розподілялося з врахуванням вагових норм і тягача, і причепа, що чітко вбачається з матеріалів адміністративного правопорушення зафіксованого в автоматичному режимі.

Окрім того, з матеріалів автоматичного пункту зважування чітко вбачається фіксування і причепу і тягача та встановлена фактична маса, чим підтверджується факт вчинення правопорушення та допущення перевищення вагових норм.

Щодо розрахунку відсоткового значення перевищення габаритних норм транспортного засобу з урахуванням допустимої похибки вагового комплексу.

З матеріалів справи вбачається, що фіксація адміністративного правопорушення була здійснена в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM71, WAGA-WIM40, CRUA-06-VVE.

Судом встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у WIM71, WAGA-WIM40, CRUA-06-VVE, відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, на підтвердження чого відповідач надав копії сертифікатів перевірки типу та сертифікатів відповідності: сертифікат перевірки типу UA.TR. 113-0748-21; сертифікат відповідності: UA.TR. 113-0748/12F-22 та сертифікат перевірки типу UA.TR. 113-0747-21(підсистема габаритного контролю транспортних засобів); сертифікат відповідності: UA.TR. 113-0747/12F-22 (підсистема габаритного контролю).

При цьому, здійснення габаритно-вагового контролю відбулося з використанням технічно справного зважувального обладнання, щодо якого проведено періодичну повірку (метрологічну атестацію).

Таким чином, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, зафіксований за допомогою даних WIM-комплексу, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Так, приладами автофіксації фактично було зафіксовано навантаження на одиночну вісь 2 транспортного засобу (задню вісь тягача), що становило 1 5650 кг (15,650 т); навантаження з урахуванням похибки вагового комплексу - 13146 кг (13,146 т).

Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134- 1:2006, IDT).

Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з урахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає 10% щодо загальної маси транспортного засобу та 16% щодо навантаження на осі транспортного засобу.

Так, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під часу руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами наступна: *% перевищення = ((Хфакт ? Хнорм ? похибка пристрою)/Хнорм)*100, де Хфакт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР.

Похибка пристрою - регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134 - 1:2010, помножена на Хфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Згідно формули, зроблено розрахунки та встановлено перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, відповідно до постанови серії АА №00013408 від 04.08.2023: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 14,313% (1,646 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тонн.

Розрахунок:

*% перевищення = ((X факт - X норм ? похибка пристрою)/Х норм)*100

*% перевищення =((15650 кг -11500кг 16% * 15650)/11500)*100=14,313 %.

Перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, про що прямо вказано в постанові із зазначенням застосованої формули.

Щодо доводів позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки визначена в товарно-транспортній накладній загальна маса транспортного засобу з вантажем не перевищувала допустимих вагових параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР, суд зазначає наступне.

Так, об`єктивною стороною правопорушення, щодо якого винесено оскаржувану постанову, є перевищення навантаження на одиночну вісь, тобто з`ясування маси вантажу не має значення для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила №363), товарно- транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту.

Окрім того, суд вважає, що вказаний документ можливо скласти в односторонньому порядку, зазначивши довільні показники маси. Натомість сертифікований автоматичний прилад зважування вимірює фактичну вагу в момент проїзду, тому підстав ставити такий вимір під сумнів у суду відсутні.

Ураховуючи приписи п. 22.5 Правил дорожнього руху, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Разом з цим товарно-транспортна накладна підтверджує надання послуг перевезення та не може вважатися документом, який беззаперечно визначає масу вантажу.

У зв`язку з цим товарно-транспортна накладна, на яку посилається позивач не є належним та допустим доказом у справі.

Доводи позивача про перевезення згідно товарно-транспортної накладної сипучого вантажу - ріпаку, що є подільним вантажем та може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху, суд вважає безпідставними, оскільки жодним нормативно-правовим актом, в тому числі Правилами дорожнього руху, не передбачено ніяких винятків щодо можливості автомобільних перевізників перевищувати нормативно встановлені вагові параметри транспортних засобів у разі перевезення подільних, у тому числі рідких та/або сипучих вантажів.

Чинне законодавство, з огляду на безперешкодну можливість перевізника перевантажити/розділити такий вантаж аби не допускати перевищення граничних вагових норм, прямо забороняє рух транспортних засобів з перевищення вагових параметрів у разі перевезення подільних вантажів.

Пунктом 12.1 Глави 12 Правил №363 передбачено, що при транспортуванні вантажів необхідно дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до пункту 12.5 Глави 12 Правил №363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 8.20 Глави 8 Правил №363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Наведеними вище нормативними актами не передбачається можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

Переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі №803/1540/16 від 24.07.2019.

Завантажуючи вантажний автомобіль у межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Щодо відсутності законодавчо визначеної методики виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів, що здійснюють перевезення рідких вантажів або вантажів, що змінюють розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, суд звертає увагу, що відсутність, такої методики не звільняє перевізниківвід обов`язку дотримуватися вимог Правил дорожнього руху та не дає останнім право перевантажувати транспортний засіб та перевищувати нормативні вагові параметри.

Таким чином, дії Укртрансбезпеки щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, винесення оскаржуваної постанови та притягнення позивача до відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн є цілком правомірними.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин, суд, враховуючи, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджено наявними у справі доказами, не вбачає достатніх правових підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а відтак позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено судові витрати зі сплати судового збору необхідно віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 6, 8, 9, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00013408 від 04.08.2023 - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_5 .

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), адреса: проспект Перемоги,14, м. Київ, 01135, .

Повний текст рішення складено 15 квітня 2024 року.

Головуючий: Л. В. Максименко