Справа № 420/3056/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3056/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

скасувати та визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.01.2024 року № 10, щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 12.01.2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 12.01.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 по досягненню пенсійного віку звернулась з заявою встановленого зразка та необхідними документами за призначенням пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для підтвердження наявного пільгового стажу позивачем були надані всі необхідні документи.

Однак Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято рішення від 19.01.2024 року № 10 про відмову в призначенні пенсії на підставі відсутності пільгового стажу у позивача, а також недосягнення нею 55 річного віку.

З таким рішенням позивачка категорично не згодна, вважає його неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, яким було визнано неконституційним підняття пенсійного віку особам які працюють на пільгових посадах і мають право на пільгову пенсію, позивач зазначила, що досягнувши 50-річного віку вона має право на вихід на пенсію за наявності 20 років стажу і з них не менше 10 років пільгової роботи.

Позивач стверджує, що працювала на посаді медсестри,яка передбачена Списком №2, її пільговий стаж складає 10 років 1 місяць (13 років 2 місяці 22 дні мінус 3 роки 1 місяць 2 дні перебування позивача в декреті), загальний стаж складає 36 років 10 місяців 14 днів, що є достатнім для призначення пільгової пенсії за списком № 2. При цьому, позивач 13.09.1971 року народження і при зверненні за призначенням пенсії досягла 52 річного.

Крім того, позивач вважає, що зарахуванню до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах підлягають період навчання Позивача в Київському медичному училищі № 2.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу встановлено десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів на підтвердження того, коли саме позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08.02.2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків з доданими документами.

Ухвалою суду від 13.02.2024 року відкрито провадження по справі та повідомлено сторін, що справу буде розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Також ухвалою суду від 13.02.2024 року витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії документів, з якими ОСОБА_1 звернулась 12.01.2024 року за призначенням пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також розрахунок страхового стажу та пільгового стажу ОСОБА_1

20.02.2024 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України.

Відповідачем зазначено, що Головним управлінням було прийнято Рішенням №10 від 19.01.2024, яким позиваці відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з огляду на те, що згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, вік позивачки на дату звернення: 52 роки 03 місяці. Страховий стаж позивача на дату звернення: 36 років 10 місяців 14 днів. Пільговий стаж позивача відсутній. За результатами розгляду наданих позивачкою документів до страхового стажу зараховано всі періоди.

Посилаючись на Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, відповідач стверджує, що підтверджений пільговий стаж позивача відсутній, тому ОСОБА_1 не має права виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вищезазначене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №10 від 19.01.2024 відповідач вважає правомірним та таким, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства України.

26.02.2024 року до суду від відповідача надійшли витребувані ухвалою суду від 13.02.2024 року документи з матеріалів пенсійної справи позивача.

Інші заяви по суті справи, додаткові докази та клопотання до суду не надходили.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.01.2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

До заяви 12.01.2024 року позивачем додано копії:

довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру;

паспорту громадянина України;

диплому серії НОМЕР_2 Київського медичного училища №2;

трудової книжки серії НОМЕР_3 ;

довідки №29 від 21.02.2023 року;

наказів №165-к, №126-к, №8 з додатком, №15, №90-к, №35, №22к, №87-к;

особистої карточки;

свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ;

свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ;

свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 ;

паспорту дитини ОСОБА_2 ;

довідки про заробітну плату з 1989 по 1995 рр.;

довідки про заробітну плату з 1996 по 1999 рр.;

довідки про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.12.2023 №200;

наказу від 27.12.2023 року №868-к/тр;

наказу від 25.12.2023 року №1395/к.

Заяву про призначення пенсії та документи прийнято 12.01.2024 року та зареєстровано за №595, що підтверджується розпискою-повідомленням від 12.01.2024 року.

Вік заявника на момент звернення становив 52 повних роки.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області, за результатом опрацювання якої прийнято рішення № 210 від 19.01.2024 року про відмову в призначенні пенсії.

За результатами розгляду документів доданих до заяви відповідачем у вказаному рішенні встановлено, що страховий стаж особи 36 років 10 місяців 14 днів. До страхового стажу зараховані всі періоди роботи. Пільговий стаж роботи відсутній. В електронній пенсійній справі відсутні накази про атестацію робочих місць, додатки до наказів. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 14.09.2028.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням, вважає, що досягла необхідного віку та має достатній пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України Про пенсійне забезпечення № 1788, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 року таким законом є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який був прийнятий на зміну положенням Закону України Про пенсійне забезпечення.

Оскільки і Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, і Закон України Про пенсійне забезпечення регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Предметом розгляду даної справи є відмова пенсійного органу у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, прийняте у зв`язку з не зарахуванням до пільгового стажу за Списком 2 періодів роботи позивачки медсестрою у відділенні реанімації.

Щодо віку, з якого особа має право на отримання пенсії за віком за Списком №2.

Згідно з пункту б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (у редакції від 02.03.2015 р. № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII раніше передбачений п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно п.2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів в - е та ж статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Таким чином і після набуття чинності нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентувались п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (11.10.2017р.), яким текст Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування був доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Між тим, Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII у новій редакції був викладений п. 2 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Отже, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно п.3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах….

Таким чином, з 23.01.2020 року в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У даному випадку слід віддати перевагу у застосуванні найбільш сприятливому для позивача закону.

З огляду на вищезазначене, відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах має керуватися п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, відповідно до якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як встановлено оскаржуваним рішенням, станом на дату звернення до пенсійного органу для призначення пенсії, вік позивача становив 52 роки 3 місяці.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин позивач досягла віку, визначеного п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Стосовно наявності у позивача пільгового стажу.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджений Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731 (надалі Порядок №383).

Цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників 36-2003-п (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 1788-12.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 637).

За змістом пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом досліджено копію трудової книжки позивача, відповідно до якої встановлено, що з 07.08.1989 року позивачка зарахована на посаду медсестри відділення реанімації Клінічної лікарні №23 на підставі наказу №165 від 21.07.1989 року.

Відповідно наказу №461 від 26.10.1992 року клінічна лікарня №23 реорганізована в районне медичне об`єднання Радянського району м. Києва.

Відповідно наказу №378 від 08.12.1997 року районне медичне об`єднання Радянського району м. Києва реорганізоване в «Територіальне медичне об`єднання Радянського району базова клінічна лікарня №14».

Відповідно наказу №363 від 12.11.1998 року Територіальне медичне об`єднання Радянського району базова клінічна лікарня №14 реорганізоване в міську клінічну лікарню №14.

22.12.1999 року позивачка звільнена з посади за власним бажанням відповідно до наказу №126-к від 23.12.1999 року.

Отже, судом встановлено, що у період з 07.08.1989 року по 22.12.1999 року позивач працювала на посаді медсестри відділення реанімації.

Позивач вважає, що дана посада включена до переліку посад за Списком №2, а тому не погоджується з доводами відповідача про відсутність у ОСОБА_1 пільгового стажу.

Судом встановлено, що із зверненням до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії позивачем додані, серед іншого, диплом серії НОМЕР_2 , довідка від 28.12.2023 року № 200 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно диплому серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 . (прізвище змінене на Шайдецька після одруження на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 ) закінчила Київське медичне училище №2 за спеціальністю медична сестра, за результатами якої позивачу присвоєно кваліфікацію медичної сестри.

Як вбачається з довідки від 28.12.2023 року № 200, складеною за формою Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_4 працювала повний робочий день в Київській клінічній лікарні № 23 ім. М.І. Калініна і за період з 07.08.1989 року до 22.09.1999 року виконувала з обслуговування хворих відділення опікової реанімації за професією, посадою медсестри відділення опікової реанімації, що передбачена Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно з Постановою Кабінеті міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (Постанови Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173, Кабінету міністрів СРСР від 26.01.1991 р. № 10, КМУ від 11.03.1994 р.).

Додаткові відомості За період роботи у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років була з 06.04.92 р. до 06.02.95 року (наказ № 87-к від 7.04.92 р.); у відпустці без збереження заробітної плати: з 7.02.95 р. до 7.05.95 р. (наказ № 22-к від 6.02.1995 р.). Повернулася до роботи після тривалої відпустки по догляду за дитиною 10.05.1995 р. (наказ № 65-к §5 від 12.05.1995 р.).

Списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Список №2), затверджені:

- постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173;

- постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (з 01.01.1992);

- постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 (з 11.03.1994);

- постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (з 16.01.2003);

- постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 (з 03.08.2016).

Так, упродовж роботи позивача медсестрою реанімаційного відділення з 07.08.1989 року по 22.12.1999 року були чинні Списки №2, затверджені постановами від 22.08.1956 №1173, від 26.01.1991 № 10, від 11.03.1994 №162.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: розділ XXІV Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення, підрозділ Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих, пункт е в опікових і гнійних відділеннях: 2260000е. Лікарі, середній і молодший медичний персонал: 2260000а

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: розділ XXІV Охорона здоров`я та соціальна допомога, підрозділ Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих, пункт 24е у в опікових і гнійних відділеннях: лікарі, молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: розділ XXІV Охорона здоров`я та соціальна допомога, підрозділ Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих, в опікових і гнійних відділеннях лікарі, молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Отже, на підставі викладеного, посада відповідача, яку вона займала з 07.08.1989 року по 22.12.1999 року відноситься за Списком № 2 до виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що в спірному рішенні зазначено про відсутність пільгового стажу.

Суд повідомляє, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17, від 10.12.2020 року по справі № 195/840/17.

Дослідивши копію трудової книжки позивача, зокрема щодо періоду роботи медсестрою у реанімаційному відділенні суд встановив, що в ній зазначені записи, які містять повну інформацію: дати прийняття та звільнення, посада та місце роботи, на підставі якого документу здійснений запис у трудовій книжки, відповідні печатки уповноваженої особи.

Будь-яких доказів того, що надана позивачем трудова книжка містить в собі недостовірну інформацію, відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено не було. Доказів такого також не надано і до суду.

У свою чергу, позивачем до ГУ ПФУ в м. Києві разом із заявою від 12.01.2024 року, а також до суду, на виконання вимог пункту 20 Порядку № 637 надано уточнюючу довідку установи, де вона працювала, у відповідності до Додатку № 5 даного Порядку.

Суд зазначає, що дана довідка містить відомості про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, посаду позивача, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що дана уточнююча довідка повністю відповідає вимогам пункту 20 Порядку № 637, а також складена за формою, що міститься у додатку 5 даного порядку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідач зазначив про відсутність у позивачки пільгового стажу з підстав відсутності наказів про атестацію робочих місць, додатків до наказів в електронній пенсійній справі.

Відповідно пункту 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно надати, окрім трудової книжки та у разі її відсутності або відомостей в ній, уточнюючої довідки, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці.

Отже, для підтвердження пільгового стажу за періоди роботи після 21.08.1992 року та, як наслідок, можливості їх віднесення до пільгового стажу, особою також мають бути надані документи, які б підтверджували проведення атестації робочих місць.

За змістом приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року N442 (далі Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з п.2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Відповідно до п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, п.11 Порядку №442 (в редакції, що діяла в спірний період) передбачено, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.

При цьому пунктом 4.2 Порядку №383, визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Уразі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п.4 Порядку №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку №442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 16.09.2014р. у справі №21-307а14, а також Верховним Судом у постанові від 23.01.2018р. у справі №732/2003/14.

Судом встановлено, що при зверненні позивачки з заявою про призначення пенсії нею було подані, серед іншого, такі документи:

Копію наказу Районного медичного об`єднання радянського району від 18.07.1994 року №35 Про призначення постійно діючої комісії по атестації робочих місць за умовами праці з додатком №2 «Підсумкові дані атестації робочих місць РМО радянського району, де визначено, що Списку №2 відповідає, зокрема посада медсестри опікового відділення;

Копію наказу Територіального медичного об`єднання радянського району Базова клінічна лікарня №14 від 20.01.1998 №8 Про атестацію робочих місць за умовами праці з додатком №2 «Підсумкові дані атестації робочих місць РМО радянського району, де визначено, що Списку №2 відповідає, зокрема посада медичні сестри опікового відділення;

Копію наказу Територіального медичного об`єднання радянського району Базова клінічна лікарня №15 від 12.02.1998 №8 Про атестацію робочих місць.

Суд вказує, що перелічені копії наказів були надані позивачем до пенсійного органу разом з заявою про призначення пенсії, що підтверджується розпискою - повідомленням від 12.01.2024 року, проте не були взяті відповідачем до увагу з невідомих підстав.

Щодо зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоду навчання Позивача в Київському медичному училищі № 2 суд зазначає наступне.

Підпунктом «д» пункту 1 статті 56 Закону № 1788-XII а також статтями 40-43 Закону України «Про освіту» передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно технічну освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувана освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до копії диплому серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 . (прізвище змінене на Шайдецька після одруження на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 ) з 1986 року по 05 липня 1989 року навчалась у Київському медичному училище №2 за спеціальністю медична сестра та по закінченню навчання отримала кваліфікацію медичної сестри.

Слід зазначити, що відомості щодо навчання у вказаному училищі та реквізити диплому наявні у трудовій книжці позивачки. Також у трудовій книжці Шайдецької міститься запис про те, що вона до початку роботи у Клінічній лікарні №23 ім. М.І. Калиніна трудового стажу не мала, навчання в КМУ.

Як вже було встановлено, на посаду медичної сестри відділення реанімації Клінічної лікарні №23 ім. М.І. Калиніна позивачка була зарахована 07.08.1989 року.

Враховуючи, що перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування позивача на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, період навчання у Київському медичному училище №2 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за списком № 2.

З аналізу наявних в матеріалах справи доказів суд робить висновок, що позивачем до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах наданий повний та достатній пакет документів для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці.

Таким чином, твердження відповідача в оскаржуваному рішенні щодо відсутності пільгового стажу у ОСОБА_1 є помилковими.

При цьому, суд зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2024 року № 10 є недостатньо обґрунтованим. Так, відповідачем не зазначено, які саме періоди роботи позивачки не зараховані до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю наказів про атестацію робочих місць або з підстав чого пенсійним органом не враховані надані позивачем копії наказів №35з додатком, №14 з додатком, №15.

При цьому, вирішуючи даний спір, суд звертає увагу на суперечливість доводів відповідача, викладених у відзиві на адміністративний позов, з викладеним у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії.

Так, заперечення щодо позовних вимог відповідач обґрунтовує посиланням на пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058, відповідно до якого на пільгових умовах пенсія за віком працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 19.01.2024 року № 10 зазначено: Зниження пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 5 років.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин позивач досяг віку необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з огляду встановлення права позивача на зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду навчання у Київському медичному училище №2, а також періодів роботи на посаді медсестри відділення реанімації, з урахуванням періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною, суд доходить висновку про правомірність позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення від 19.01.2024 року № 10 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яким було надано відмову у призначенні пенсії ОСОБА_5 за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

З оскаржуваного рішення не вбачається, чи було відповідачем проведено всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих документів для призначення пенсії, тобто не вбачається, що саме є підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, які саме періоди не враховані до пільгового стажу позивача, з яких саме підстав. У рішенні не надано оцінки поданим заявником документам, та наявності підстав віднесення до пільгового стажу періодів роботи медсестрою опікового відділення.

Фактично відповідачами відмовлено у призначенні пенсію позивачу за віком на пільгових умова без будь-якого обґрунтування наявності причинного зв`язку зазначених у рішеннях норм з питанням про призначення пенсії позивачу на пільгових умовах. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Враховуючи зазначене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на задоволення основної позовної вимоги, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.01.2024 року № 10 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. та 20 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук