Справа № 380/26646/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.10.2023 № 09 (на заміну від 22.09.2023), яким до страхового стажу роботи ОСОБА_1 не враховано періоди з 05.06.1987 по 18.08.1989, з 20.08.1991 по 01.12.1997;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років періоди роботи з 05.06.1987 по 18.08.1989 на посаді вихователя дитячого садка колгоспу "Ім. Горького" та періоди роботи з 20.08.1991 по 01.12.1997 на посаді вихователя-методиста у Великоолександрівському ясла-садку № 2.

Ухвалою від 20.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до записів трудової книжки у позивача є спеціальний стаж роботи необхідний для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Таким чином, наявність спеціального стажу підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років позивача не зараховано період роботи в колгоспі ім. Горького з 05.06.1987 по 18.08.1989, оскільки в архівній довідці від 27.08.2023 № 01-20/276 за цей період не зазначені дані про відпрацьовані дні та не підтверджено перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Також до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховано період роботи на посадах "методист" і "підмінний вихователь" з 20.08.1991 по 01.12.1997, оскільки Переліком № 909 у дошкільних навчальних закладах не передбачені зазначені посади.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених позовних вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

15.09.2023 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.10.2023 № 09 «Про відмову у призначенні пенсії» відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зазначено, що стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 23 роки 10 місяців 12 днів. До стажу роботи не зараховано:

- період роботи в колгоспі ім. Горького з 05.06.1987 по 18.08.1989, оскільки необхідно долучити довідки про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані виходні;

- період роботи з 20.08.1991 по 01.12.1997, оскільки посади методист і підмінний вихователь не передбачено переліком закладів і установ освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Листом від 12.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що до спеціального стажу не зараховано період роботи вихователем дитячого садку з 18.08.1987 по 18.08.1989 в колгоспі імені Горького, оскільки в архівній довідці від 27.08.2023 № 01-20/276 за цей період не зазначені дані про відпрацьовані вихододні та не підтверджено перебування у відпустці по догляду за дитиною. Потрібно надати копію розпорядження з даними щодо надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення неї 3-річного віку. Не зараховано період роботи посадах методист" і підміним вихователь з 19.08.1991 по 02.12.1997 у Великоолександрівському ясла садку № 2, оскільки в Переліком № 909 у дошкільних навчальних закладах не передбачені зазначені посади. Зміна посади методиста на посаду вихователь-методист проведений з 03.04.2010 (запис № 19 трудовій книжці). Потрібно надати виписки наказів з даними про займану посаду.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.10.2023 № 09 «Про відмову у призначенні пенсії» протиправним, позивач звернулась з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Аналіз частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, статті 23 Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України вказує на те, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», іншими законами і нормативно- правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно з пункту 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788 (далі Закон №1788) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Конституційний Суд України Рішенням №2-р/2019 визнав неконституційними положення пункту а статті 54, положення статті 55 Закону №1788, якими було встановлено обмеження щодо віку та стажу при призначенні пенсії за вислугу років, вказав, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.

Працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, в яких спеціальний стаж роботи на 01.04.2015 25 років, або на 01.01.2016 25 років 6 місяців, або на 11.10.2017 26 років 6 місяців мають право на призначення пенсії за вислугу років при зверненні в будь-який час незалежно від віку.

Таким чином, на день звернення позивача до відповідача пунктом е ст.55 Закону №1788 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я, незалежно від віку, при наявності спеціального стажу за вислугу років: станом на 01.04.2015 рік - не менше 25 років; станом на 01.01.2016 рік - не менше 25 років 6 місяців; станом на 11.10.2017 рік - не менше 26 років 6 місяців.

Суд встановив, що 15.09.2023 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з оскарженим рішенням, позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 23 роки 10 місяців 12 днів. До стажу роботи не зараховано:

- період роботи в колгоспі ім. Горького з 05.06.1987 по 18.08.1989, оскільки необхідно долучити довідки про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні;

- період роботи з 20.08.1991 по 01.12.1997, оскільки посади методист і підмінний вихователь не передбачено переліком закладів і установ освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Щодо не зарахування до стажу періоду роботи в колгоспі ім. Горького з 05.06.1987 по 18.08.1989, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів статті 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 судом встановлено, що з 05.06.1987 по 18.08.1989 позивач працювала в колгоспі ім. Горького на посаді вихователя дитячого садка.

Таким чином, стаж роботи позивача з 05.06.1987 по 18.08.1989 в колгоспі ім. Горького на посаді вихователя дитячого садка підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Щодо не зарахування до стажу періоду роботи з 20.08.1991 по 01.12.1997, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 судом встановлено, що з 19.08.1991 по 01.12.1991 позивач працювала на посадах методиста (запис № 13) та підмінного вихователя у Великоолександрівському ясла-садку № 2 (запис № 14).

Згідно наказу відділу освіти РДА від 03.04.2010 № 41-к в трудові книжку позивача начальником відділу внесено запис № 19 про те, що запис № 13 недійсний. Прийнята на посаду вихователя методиста ясел-садка № 2.

Постановю Кабінету від 04.11.1993 № 909 затверджено «Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі Перелік № 909).

Відповідно до пункту 1 вказаного Переліку до таких посад віднесено, зокрема, дошкільні навчальні заклади всіх типів (найменування посад: директори (завідуючі), всіх типів вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи).

Так, із врахуванням запису № 19 позивач з 19.08.1991 по 01.12.1991 позивач працювала на посадах вихователя-методиста, яка згідно Переліком № 909 відноситься до закладів і установ освіти і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

На підставі встановлених обставин справи, суд вважає, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.10.2023 № 09 «Про відмову у призначенні пенсії» протиправним та таким, що підлягає до скасування.

З метою повного відновлення прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років періоди роботи з 05.06.1987 по 18.08.1989 на посаді вихователя дитячого садка колгоспу "Ім. Горького" та періоди роботи 20.08.1991 по 01.12.1997 на посаді вихователя-методиста у Великоолександрівському ясла-садку № 2.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.10.2023 № 09 «Про відмову у призначенні пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років періоди роботи з 05.06.1987 по 18.08.1989 на посаді вихователя дитячого садка колгоспу "Ім. Горького" та періоди роботи 20.08.1991 по 01.12.1997 на посаді вихователя-методиста у Великоолександрівському ясла-садку № 2.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.