Справа № 522/3849/24
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3849/24
Провадження № 2-а/522/91/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Байчура А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА №1575007 від 03 березня 2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову інспектора 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Чибісова Микити Юрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1575007 від 03.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулося з порушеннями норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованим.

03.03.2024 року о 13:02 год., рухаючись в с. Алтестове, траса М05 450 км та керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був зупинений двома співробітниками УПП в Одеській області, один з яких тримав в руках прилад, ззовні схожий на TruCam. Співробітниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що ним порушено швидкісний режим на зазначеній ділянці дороги на 59 км/год про що винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №1575007.

Позивач з цим не погоджується, оскільки відповідно до вищевказаної постанови швидкість вимірювалась приладом TruCam 000346, яка не була розміщена стаціонарно, а трималась в руках співробітником поліції. Крім того, на відеозаписі вбачається рух камери при замірі швидкості автомобіля, що також ставить під сумнів дійсність показника швидкості приладу тож оскаржувальна постанова та матеріали справи не містять достатніх відомостей про належну фіксацію допущеного правопорушення. До того ж, у вищевказаній постанові серії ЕНА №1575007 від 03.03.2024, складеної інспектором 1 взводу 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_2 , правопорушником та платником вказана інша особа, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що позивачем при ознайомлені з постановою співробітників поліції було повідомлено.

Ухвалою суду від 18 березня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 11 квітня 2024 року.

10 квітня 2024 року від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив щодо адміністративного позову відповідно до ст. 162 КАС України. Не погоджуючись із позовом відповідач зазначає, що 03 березня 2024 року позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» рухаючись зі швидкістю 129 км/год при дозволеній швидкості 70 км/год, чи допустив порушення вимог п. 12.9.б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. Зазначене правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM ТС000346, що підтверджується скріншотом _Q5000_0303_130207.jpg та відеозаписом з _14200_0912_104924.avi з даного пристрою. Зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, допустимими та достовірними.

Відносно позивача інспектором було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1575007 від 03.03.2024 року, зі змістом якої позивача було ознайомлено та вручено копію зазначеної постанови. Дана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Крім того за інформацією на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції на ділянці автомобільної дороги Київ-Одеса, М-05 з 360 км по 440 км та з 442 км по 463 км дозволяється розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCAM. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення (перевищивши максимально дозволену швидкість руху) на 450 км автомобільної дороги Київ-Одеса М-05. До того ж разом з дорожніми знаками 3.29 були застосовані й дорожні знаки 1.32 «Пішохідний перехід». Отже дані обмеження швидкості запроваджені для безпеки пішоходів, а позивач своїми діями представляв потенційну загрозу життю та здоров`ю людей.

Відповідач зауважує, що всі необхідні відомості про вчинення адміністративного правопорушення містяться на роздруківці файлу з приладу, зафіксованому лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM ТС000346, а також наводить доводи законності використання приладу в ручному режимі.

Щодо ствердження позивачем інформації відносно того, що згідно постанови серії ЕНА №1575007 від 03.03.2024 року правопорушення вчинено іншою особою, відповідач зазначає, що під час зупинки транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 громадянин ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно копії паспорту наданого суду) на вимогу працівника поліції надав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого громадянину ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , термін дії з 23.04.2014 року по 23.04.2044 року. В подальшому інспектором було винесено постанову серії ЕНА №1575007 від 03.03.2024 року на основі наданого позивачем посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

У судове засідання 11 квітня 2024 року учасники процесу не з`явилися. Від позивача 27 березня 2024 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Від відповідача 10 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому сторона відповідача категорично не погодилася з вимога позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. В судове засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного висновку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року N 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону N 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній на момент складення оскаржуваної постанови), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній на момент складення оскаржуваної постанови), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї норми випливає, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на докази, що підтверджують факт вчиненого правопорушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що Постановою УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції серії ЕНА №1575007 від 03.03.2024 року ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 4 ст. 122 КУпАП за перевищення обмеження швидкості на 59 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год»., чим порушено вимоги п. 12.9.б ПДР України.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 цього Закону учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами ст. 258, 283 КУпАП, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 N 1395 (далі - Інструкція N 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З наведених положень випливає, що суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішення обов`язково вказує інформацію про докази, які підтверджують факт вчинення викладеного у рішенні порушення.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, суд зазначає, що остання прийнята уповноваженою особою з дотриманням процедури, встановленої вищенаведеними нормами, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Позивач не заперечує статус водія автомобіля марки Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням якого вчинено адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 14-3 КУпАП України адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, в силу положень ч. 1 ст. 14-3 КУпАП України ОСОБА_1 , як водій автомобіля марки Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , є відповідальною особою, яка у випадку вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, буде нести адміністративну відповідальність. Факт перевищення обмеження швидкості позивачем не оскаржується.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП підтверджено фотокартками з зображенням транспортного засобу Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 що зафіксовані технічним засобом LTI 20/20 TruCAM ТС000346.

При обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що швидкість вимірювалась приладом TruCAM ТС000346, який не був розміщений стаціонарно. В той же час судом встановлено, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Щодо посилань позивача на розбіжності у данних стосовно особи правопорушника, зазначених у оскаржуваній постанові та копії паспорту ОСОБА_1 , суд зазначає, що згідно Довідки про отримання (неотримання) особою посвідчення водія наданою Управлінням патрульної поліції в Одеській області відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 03.03.2024 року, документ НОМЕР_2 (посвідчення водія, яке на вимогу працівника поліції надав під час зупинки транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, номерний знак НОМЕР_1 , надав громадянин ОСОБА_1 ) виданий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 . Отже ствердження позивача, що складання протоколу на іншу особу не знайшли свого підтвердження.

Аналізуючи докази, надані сторонами по справі, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження порушення позивачем вимог п.12.9.б ПДР України, тому дії відповідача щодо складення оскаржуваної постанови були обґрунтованими і законними і підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 4, ст. 122 КУпАП немає.

Керуючись ст. 10, 23, 38, 122, 245, 254, 256, 268, 289, 293 КУпАП, ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 102, 158-163 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕНА №1575007 від 03 березня 2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ю. Б. Свячена

11.04.24