Справа № 160/4800/24
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2024 рокуСправа №160/4800/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо не розгляду поданого 11.02.2024 року ОСОБА_1 , рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України про військовий обов`язок та військову службу».
зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) розглянути поданий ОСОБА_1 рапорт про звільнення від 11.02.2024 року та звільнити його з військової служби на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в нього є підстави звільнення з військової служби на підставі п. г) п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з тим що позивач самостійно виховує дитину віком до 18 років. Однак відповідач протиправно не розглядає рапорт позивача про звільнення зі служби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2024р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповаідач відзив на позовну заяву не надав; ухвала суду про відкриття провадження у справі від 21.02.2024 року була доставлена до електронного кабінету відповідача 22.02.2024р.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджено військовим квитком серії НОМЕР_2 .
З 14.02.2015р. ОСОБА_1 перебував в шлюбі з ОСОБА_2 , під час шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 16.09.2016р. в справі № 205/6054/16-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

На підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року ОСОБА_1 , 02 березня 2022 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та направлений для служби до лав Збройних сил України, зокрема, до складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця - помічника гранатометника 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону.

У період з 02.03.2022 року по 20.09.2022 року, з 15.10.2022 року по 22.12.2022 року позивач брав участь у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи поблизу міста Бахмут Донецької області, що підтверджується довідкою № 404 командира військової частини № НОМЕР_1 від 13.02.2023 року.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 січня 2024 року в справі № 205/1925/23 з урахуванням висновку органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання дитини разом з батьком - ОСОБА_1 за місцем його постійного проживання.

Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, датованим 11.02.2024р., у якому просив звільнити його за сімейними обставинами на підставі п.п. г) п. 2 ч.4 ст.26 Закону України ««Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно експрес-накладної № 4564 рапорт направлений одержувачу на прізвище « ОСОБА_4 » 11.02.2024р.

Відповідно до трекінгу Нової Пошти, вищенаведений рапорт отримано 12.02.2024р. в Мирнограді, відділення 1 .

Позивач вважає, що має право на звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а відповідачем вчиняються протиправні дії спрямовані на ухилення від розгляду його рапорту, що й стало підставою для звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022.

На час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, врегульовано нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232- XII), а також нормами «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами у випадку коли військовослужбовець самостійно виховує дитину віком до 18 років.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням, визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735. (далі по тексту Інструкція № 735).

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції № 735 усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України Про звернення громадян їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Відповідно до п. 5. розділу ІІІ Інструкції № 735 звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Аналіз наведених положень законодавства дає суду підстави для висновку, що рапорт, як форма звернення військовослужбовця з будь-якого питання, розглядається повноважними на те особами в порядку Закону України Про звернення громадян в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті питання, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рапорт позивача від 11.02.2024р. отриманий одержувачем - 12.02.2024р., з позовом до суду позивач звернувся 20.02.2022р., тобто через 8 днів після отримання відповідачем рапорту.

Наведені обставини свідчать про те, що позивач передчасно звернувся до суду з позовом, оскільки місячний та/або 15-ти денний термін, відведений законодавством для розгляду звернень військовослужбовців, не сплинув на час подання позовної заяви до суду, а відтак позивач дійшов хибного висновку про те, що відповідачем була вчинена протиправна бездіяльність щодо не розгляду поданого 11.02.2024 року ОСОБА_1 рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту г) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України про військовий обов`язок та військову службу».

У відповідності до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (п.8 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, права та охоронювані законом інтереси позивача повинні бути вже порушені відповідачем на момент звернення з позовом до суду, а не ставати такими під час розгляду справи у суді.

З огляду на наведені обставини, враховуючи те, що станом на момент подання позову до суду права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені, оскільки не сплив встановлений законодавством України строк для розгляду рапорту позивача відповідачем, то суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, як наслідок, відмову в позові.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази на підтвердження правомірності дій та докази, долучені в обґрунтування позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Пунктом 12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Відтак, військовослужбовці у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільнені від сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. згідно квитанції № 82528355 від 20.02.2024р.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 помилково сплачений судовий збір в даній справі в розмірі 1211,20 грн. за квитанцією № 82528355 від 20.02.2024р.

Керуючись ст. 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 помилково сплачений судовий збір в даній справі в розмірі 1211,20 грн. згідно квитанції №82528355 від 20.02.2024р.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Златін