Справа № 420/30715/23
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 в частині здійснення розрахунків сум складових грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі нечинної редакції пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.17 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) донарахувати всі складові щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 р. по 19 травня 2023 р. включно на підставі чинної редакції пункту 4 зазначеної Постанови, за чим виплатити у встановленому порядку з врахуванням індексації та обов`язкових утримань на користь ОСОБА_1 заборгованість за окладом за військовим званням в сумі 6127,93 грн, за посадовим окладом в сумі 21229,03 грн, за надбавкою за вислугу років в сумі 13678,49 грн, за надбавкою за особливості проходження військової служби в сумі 36029,12 грн, за премію в сумі 60484,00 грн, - а разом заборгованість за грошовим забезпеченням у зазначеному періоді в загальній сумі 137548 грн 57 коп; визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення; визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної та основної відпустки та додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік та 2023 рік, та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки та 14 діб додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, 45 днів та 14 діб відповідно за 2023 рік, з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення; визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби, та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення; визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 компенсаційних виплат у виді добових за кожну добу перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року, зобов`язання військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 компенсаційну виплату за 235 доби перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року в загальній сумі 70500 грн; визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахувань та виплат на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані вихідні дні, зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 100 невикористаних вихідних днів з урахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 відкликати грошовий атестат від 10 серпня 2023 року № 207, довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 10 серпня 2023 року № 45 та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії від 10 серпня 2023 року № 8 з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (чи його відповідного підрозділу) та направити уточнений атестат та довідки з урахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також, ухвалою суду від 13.11.2023 витребувано у Військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо нарахованих та фактично сплачених ОСОБА_1 : грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, компенсації за щорічну та додаткову відпустки за 2022, 2023 рік, одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби.

Вимоги ухвали суду від 13.11.2023 відповідачем не виконано.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначав, що під час служби позивача до 20 травня 2023 року відповідач мав визначати розмір посадового окладу позивача та його окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, чого здійснено не було. Внаслідок чого, як зазначив представник, наявні підстави про задоволення позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 донарахувати всі складові щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 р. по 19 травня 2023 р. включно на підставі чинної редакції пункту 4 зазначеної Постанови, за чим виплатити у встановленому порядку з врахуванням індексації та обов`язкових утримань на користь ОСОБА_1 заборгованість за окладом за військовим званням в сумі 6127,93 грн, за посадовим окладом в сумі 21229,03 грн, за надбавкою за вислугу років в сумі 13678,49 грн, за надбавкою за особливості проходження військової служби в сумі 36029,12 грн, за премію в сумі 60484,00 грн, - а разом заборгованість за грошовим забезпеченням у зазначеному періоді в загальній сумі 137548 грн 57 коп; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки та 14 діб додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, 45 днів та 14 діб відповідно за 2023 рік, з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення. Поряд з цим, як вказав представник, з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року, тобто 235 днів, позивач перебував у відрядженні у складі Оперативно-тактичного угрупування «Донецьк», що доводиться витягами з наказів Відповідача № 316 від 17.11.2022 р., № 179 від 10.07.2023 р., та з наказів ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 27.11.22 р. № 114, від 16.07.23 р. № 185. Частинами 6 та 9 статті 14 Закону № 2011-XII встановлено, що при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, як вказав представник, посилаючись на норми діючого законодавства, у позивача є право на отримання від відповідача передбачених законодавством компенсаційних виплат у виді добових за кожний день перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року, тобто за 235 доби в загальній сумі 70500 грн (300 грн х 235 доби), проте відповідач їх не нарахував та не виплатив. Поряд з цим, позивач наголосив, що під час служби у відповідача безперервно виконував службові обов`язки без вихідних днів протягом тривалого часу, який значно перевищує встановлену норму робочого часу на тиждень, з врахуванням специфіки виконання завдань під час безпосередньої участі у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації. Через такі обставини,як вказав представник, позивачем не було використано 100 вихідних днів за період служби у відповідача та, що скільки відповідні правовідносини не врегульовано спеціальними нормами, позивач впевнений що є правомірним субсидіарне застосування до них відповідних норм Кодексу законів про працю України, на що також вказував Верховний Суд.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи, відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У період з 26.07.2022 по 11.07.2023 ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в військовому званні «майор» на посаді заступника командира (з артилерії) відповідача, з якої наказом Командувача Морських Сил ЗСУ від 05 липня 2023 року його було звільнено у відставку за віком.

Як зазначено позивачем, вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 здійснювалось нарахування та виплата без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року: грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 р. по 19 травня 2023 р; грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік; грошової компенсації за невикористані дні щорічної та основної відпустки та додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік та 2023 рік, грошової компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки та 14 діб додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, 45 днів та 14 діб відповідно за 2023 рік; одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців. Відповідно до пункту 10 Постанови № 704, ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103).

Згідно з пунктом 6 Постанови № 103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

У той же час постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704.

Вказаною постановою були скасовані зміни, у тому числі до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Таким чином відповідно до редакції пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток додатку 1 та пункту Примітки додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 01.02.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Аналогічна правова позиція відображена у рішенні від 17.12.2019 р. Верховного Суду, викладеним за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №160/8324/19.

Таким чином з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Тобто з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду у справах № 240/19714/21, 120/10498/21-а, № 560/6752/20, № 240/7577/21, № 240/8890/21 та №№ 240/10802/21 від 04.07.22 року.

При цьому відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, у 2020 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2102 гривні.

Отже розмір прожиткового мінімуму для визначення посадових окладів військовослужбовців та прирівняних до них осіб за Законом № 2262-ХІІ у 2020 році є більшим ніж в 2018 році.

При цьому, як вбачається з постанови Верховного Суду від 02.08.2022 р. у справі № 440/6017/21, у рішенні суду зроблено наступні висновки: з 01.01.2020 положення п. 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування п. 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). Встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

На підставі викладених вище висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ не втратила чинності і має вищу юридичну силу за положення п. 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін, внесених Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, то позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом:

- визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 в частині здійснення розрахунків сум складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 р. по 19 травня 2023 р. включно, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704;

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704;

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної та основної відпустки та додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік та 2023 рік, з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки та 14 діб додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, 45 днів та 14 діб відповідно за 2023 рік, з врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704;

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704.

Щодо позовних вимог позивача частині донарахування щомісячного грошового забезпечення, з обов`язковим утриманням на користь ОСОБА_1 заборгованість за окладом за військовим званням в сумі 6127,93 грн, за посадовим окладом в сумі 21229,03 грн, за надбавкою за вислугу років в сумі 13678,49 грн, за надбавкою за особливості проходження військової служби в сумі 36029,12 грн, за премію в сумі 60484,00 грн, - а разом заборгованість за грошовим забезпеченням у зазначеному періоді в загальній сумі 137548 грн 57 коп, суд зазначає, що вказані вимоги є передчасними, з огляду на те, що перерахунок та виплата ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 р. по 19 травня 2023 р. включно, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснено за цим рішенням не було.

Щодо позовних вимог позивача щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 компенсаційних виплат у виді добових за кожну добу перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року, зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 компенсаційну виплату за 235 доби перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року в загальній сумі 70500 грн, судом встановлено наступне.

З 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року, позивач перебував у відрядженні у складі Оперативно-тактичного угрупування «Донецьк», що підтверджується витягами з наказів відповідача № 316 від 17.11.2022 р., № 179 від 10.07.2023 р., та з наказів ОТУ «Донецьк» від 27.11.22 р. № 114, від 16.07.23 р. № 185(а.с.35-37).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно пункту 8 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 671, встановлено, що Міноборони в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання. Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Накази Міноборони, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Нормативно-правові акти Міноборони підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

У свою чергу, наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 року № 105 (зі

змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 березня 2017 р. за № 364/30232, затверджено Інструкцію про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Інструкція № 105), яка визначає особливості направлення військовослужбовців Збройних Сил України у відрядження в межах України та механізм відшкодування витрат на відрядження.

Пунктом 2 Інструкції № 105 визначено, що відрядження направлення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в інший населений пункт для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).

Абзац 1 пункту 10 Інструкції № 105 зазначає, що окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням).

Відповідно до абзацу 11 пункту 24 Інструкції № 105 виплата добових військовослужбовцям не здійснюється за дні, коли вони (у передбачених законодавством випадках) забезпечуються триразовим харчуванням за рахунок держави, а також за період, коли відрядженому здійснюються польові виплати (морське грошове забезпечення).

Відповідно до п. 1.1. Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 09.12.2002 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2002 р. за № 992/7280 (зі змінами) військовослужбовці, які прибули у військову частину в відрядження, зараховуються на продовольче забезпечення наказом командира військової частини.

З метою недопущення фінансових порушень під час направлення військовослужбовців у відрядження під час дії воєнного стану, на підставі вимог заступника Міністра оборони України № 9696/з від 20.05.2022 року, військовослужбовці, під час направлення у відрядження під час дії воєнного стану забезпечуються:

- видачею продовольчих атестатів (або добовим польовим набором продуктів (повсякденним набором сухих продуктів);

- зарахуванням на продовольче забезпечення із забезпеченням триразовим харчуванням.

Уразі неможливості забезпечити військовослужбовців, які прибули у відрядження триразовим харчуванням, командування частини повинно надіслати повідомлення командиру військової частини, з якої військовослужбовці прибули у відрядження, із зазначенням причин.

Відтак, оскільки позивачем не надано до суду докази того, що у відрядженні, в якому він перебував під час воєнного стану, він не забезпечувався триразовим харчуванням, відтак, позивачем не доведено та судом не встановлено порушення права позивача на компенсаційні виплати у виді добових за час перебування у відрядженні.

Щодо позовної вимоги позивача про нарахування та виплати йому грошової компенсації за 100 невикористаних вихідних, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011) у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 10 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначена загальна тривалість службового часу військовослужбовців на тиждень, яка не може перевищувати нормальної тривалості робочого часу за відповідний період, визначеної законодавством України, за винятком випадків, передбачених пунктом 5 цієї статті.

Відповідно до частини 5 зазначеної статті військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби в добовому наряді та інші заходи, пов`язані із забезпеченням боєготовності військових частин, здійснюються без обмеження загальної тривалості службового часу.

Згідно положень Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №105 від 20.02.2017 року (Інструкція №105) на військовослужбовця, який перебуває у відрядженні, поширюється розпорядок дня (режим робочого часу) того органу військового управління, військової частини, установи, організації, підприємства, до якого він відряджений. Замість днів відпочинку, не використаних за час відрядження, інші дні відпочинку після повернення з відрядження не надаються.

Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ затверджений Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут).

Так, згідно абз.2-3 ст.199 Статуту ЗСУ, для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Тривалість робочого тижня встановлюється законом.

Військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби у добовому наряді здійснюються у будь-які дні тижня без обмеження загальної тривалості службового часу.

Відповідно до абз.1-2 ст.203 Статуту ЗСУ, вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурно-освітньої роботи, спортивних заходів та ігр. Офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня.

Слід зазначити, що позивачем не надано жодних підтверджень щодо ненадання йому днів відпочинку під час виконання службових обов`язків за період служби у військовій частині та за період перебування в районах виконання завдання за призначенням.

При цьому, суд враховує, що діючим законодавством не передбачено виплата військовослужбовцю у разі його звільнення з військової служби, компенсації невикористаних днів відпочинку за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні.

Враховуючи те, що діючими нормами не передбачено виплату військовослужбовцям грошової компенсації за невикористані вихідні, святкові та не робочі дні, у які той чи інший військовослужбовець виконував обов`язки військової служби, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 компенсаційних виплат у виді добових за кожну добу перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року, зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 компенсаційну виплату за 235 доби перебування у відряджені з 17 листопаду 2022 року по 10 липня 2023 року в загальній сумі 70500 грн, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Поряд з цим, щодо позовних вимог позивача про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 відкликати грошовий атестат від 10 серпня 2023 року № 207, довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 10 серпня 2023 року № 45 та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії від 10 серпня 2023 року № 8 з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (чи його відповідного підрозділу) та направити уточнений атестат та довідки з урахуванням правомірних сум складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , суд зазначає, що оскільки станом на дату розгляду даної справи перерахунок грошового забезпечення позивача не здійснено, тому зобов`язання відповідача здійснити вказані дії стосується правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

Як встановлено ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 в частині здійснення розрахунків сум складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення за період з 26 липня 2022 р. по 19 травня 2023 р. включно, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної та основної відпустки та додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік та 2023 рік, з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 38 днів щорічної основної відпустки та 14 діб додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, 45 днів та 14 діб відповідно за 2023 рік, з врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині нездійснення нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби з врахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 року №704.

У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра