Справа № 760/21029/23
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Щепановій І.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора БЗС батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старшого сержанта поліції Романенко Артема Геннадійовича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив скасувати постанову серії ЕАС № 6946580 від 06.05.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.05.2023 Інспектором БЗС батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старшим сержантом поліції - Романенко Артемом Геннадійовичем було винесено постанову серії ЕАС № 6946580 від 06.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , 06.05.2023 о 14 годині 03 хвилини за адресою м. Київ, Набережне Шосе, 30 км., керуючи транспортним засобом «Land Rover», номерний знак НОМЕР_1 , при перевірці документів, не мав полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів при ДТП, чим порушив п. 2.9 (г) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач вважає зазначену постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки він являється учасником бойових дій і на підставі законодавства звільнений від обов`язку такий поліс мати при собі. Підтверджує, що усно повідомив інспектора про наявність такого посвідчення, однак на момент складання постанови про притягнення його до відповідальності посвідчення НОМЕР_2 від 05.05.2023 року знаходиться у канцелярії частини за попереднім місцем його служби (в/ч НОМЕР_3 ).

Вважає, що інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення формально підійшов до розгляду справи.

Стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він мав статус учасника бойових дій та згідно ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був звільнений від обов`язку мати при собі поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів.

Разом з тим, працівники поліції не відреагували на такі його висловлювання та незаконно та необґрунтовано склали постанову про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

13.09.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.09.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Позивачу судом було надіслано копію ухвали суду від 15.09.2023 року. Відповідачу судом було надіслано копію ухвали суду від 15.09.2023 року та копію позовної заяви із додатками.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем копію ухвали суду від 15.09.2023 року та копію позовної заяви із додатками було отримано 02.10.2023 року, про що свідчить відмітка про вручення на супровідному листі.

13.10.2023 року представником співвідповідача ДПП- Олійник І., було подано відзив на позовну заяву, у якому остання заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила суд у їх задоволенні відмовити.

У відзиві на позов остання повідомляє, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6946580 від 06.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - винесена законно та обґрунтовано. Вказує, що працівниками Управління патрульної поліції як уповноваженими та відповідальними особами вірно винесено постанову, з дотриманням правил чинного законодавства. Позивач на місці складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності - не надав працівникам патрульної поліції посвідчення учасника бойових дій, яке дає підстави звільнення його від обов`язку мати при собі поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів, про що сам повідомив і в позовній заяві.

Враховуючи те, що на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.05.2023 Інспектором БЗС батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старшим сержантом поліції - Романенко Артемом Геннадійовичем було винесено постанову серії ЕАС № 6946580 від 06.05.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , 06.05.2023 о 14 годині 03 хвилини за адресою м. Київ, Набережне Шосе, 30 км., керуючи транспортним засобом «Land Rover», номерний знак НОМЕР_1 , при перевірці документів, не мав полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів при ДТП, чим порушив п. 2.9 (г) ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В свою чергу, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

У свою чергу, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, передбачена відповідальність.

Підпунктом «г» пункту 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена карта») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Як вбачається із позовної заяви, позивач не заперечує факту відсутності у нього посвідчення НОМЕР_2 від 05.05.2023 року, посилаючись на те, що воно, на момент складання постанови про притягнення його до відповідальності, знаходилося в канцелярії частини за попереднім місцем його служби (в/ч НОМЕР_3 ), яке б звільняло його від обов`язку мати при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України.

Отже, з огляду на наведене, факт порушення позивачем п.п. «г» п.2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху повністю доведено, а тому оскаржувана постанова в частині притягнення позивача за ч. 1 ст.126 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, на підставі наявних доказів про адміністративне правопорушення, на основі яких було встановлено винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та немає підстав для скасування відповідної постанови, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставини, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи не надано. Навпаки, його твердження в позовній заяві про відсутність УБД на момент складання постанови про притягнення його до відповідальності, спростовують його ж позицію щодо невинуватості.

Таким чином, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку винесена у межах повноважень відповідача в порядок та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведе вище, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 121, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора БЗС батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Києві старшого сержанта поліції Романенко Артема Геннадійовича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.04.2024.

Суддя О.М. Букіна