Справа № 380/1299/24
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 рокусправа № 380/1299/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення по суті відповідно до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10,2015 №850;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням II групи інвалідності та прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що йому встановлено інвалідність ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зазначив, що в подальшому, у 2022 році, йому встановлено 2 групу інвалідності. При цьому, вказав, що ступінь втрати працездатності визначено у розмірі 70 % втрати професійної працездатності. Стверджує, що звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. Вказав, що відповідач безпідставно повернув матеріали щодо призначення допомоги позивачу, відтак звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою судді від 19 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що Міністерство внутрішніх справ України не уповноважене здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки у разі здійснення цього буде порушено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850». Просив відмовити у задоволенні позову.

Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та звільнений зі служби через хворобу, перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену в порядку та на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992.

27.12.2022 Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи позивачу ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, 70% втрати працездатності.

Позивач звернувся до Управління поліції охорони у Львівській області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності. До вказаної заяви (рапорту) позивач надав: довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, виписку з акту огляду МСЕК, свідоцтво про хворобу, висновок службового розслідування.

Управлінням поліції охорони у Львівській області матеріали про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги було направлено на розгляд до Міністерства внутрішніх справ, а саме до Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України.

Департамент пенсійних питань та соціального захисту МВС України повідомив, що вказані документи направлено на адресу Департаменту Державної служби охорони при МВС України без розгляду з роз`ясненням, що одноразова грошова допомога колишнім працівникам Державної служби охорони повинна здійснюватися Департаментом поліції охорони Національної поліції України як правонаступником з дотриманням визначеного законодавством порядку фінансування за рахунок власних джерел надходжень.

У подальшому вказані документи було розглянуто Ліквідаційною комісією Департаменту Державної служби охорони при МВС України і повідомлено Управління поліції охорони у Львівській області, що правові підстави для призначення допомоги позивачу відсутні.

Управлінням поліції охорони у Львівській області позивачеві повернено оригінали документів про призначення одноразової грошової допомоги разом із відповідями Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ та Департаменту поліції охорони.

Департамент пенсійних питань та соціального захисту МВС України повідомив, що оскільки позивач звільнявся з посади, яку обіймав у системі органів Державної служби охорони, тому питання призначення йому одноразової грошової допомоги належить до компетенції Департаменту Державної служби охорони при МВС України (наразі -відповідна ліквідаційна комісія), яким було повідомлено про відсутність підстав для призначення заявнику одноразової грошової допомоги. Також, зазначено ,що Міністерство внутрішніх справ України не має повноважень для перегляду рішення ліквідаційної комісії Департаменту ДСО при МВС України.

Позивач, вважаючи протиправні дії відповідача щодо не розгляду заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, одержаної під час проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

02.07.2015 прийнято Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII від 20.12.1990 та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 (далі - Порядок № 850).

Так, відповідно до частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 2 Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно із підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 вказаного Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку №850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 вказаного Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 вказаного Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З урахуванням наведеного правового регулювання керівник органу внутрішніх справ зобов`язаний сформувати висновок щодо виплати грошової допомоги та подати його у 15-денний строк до МВС України для вирішення питання щодо її призначення чи відмови в такому призначенні.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що рішення про призначення або про відмову у призначенні грошової допомоги приймає МВС України, а виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

Суд також звертає увагу на те, що нормативно не передбачено можливості керівника органу внутрішніх справ відмовити у складенні висновку щодо виплати грошової допомоги. Крім того, такий не вправі приймати рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки таке належить до компетенції МВС України.

Суд встановив, що заява про виплату одноразової грошової допомоги не розглянута та відповідне рішення не прийнято.

За наведених обставин суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача з приводу виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

З огляду на вказане, суд кваліфікує бездіяльність відповідача щодо розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків як протиправну.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає зобов`язати відповідача повторно розглянути матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст.139 КАС України, такий розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо розгляду матеріалів ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням II групи інвалідності та прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович