Справа № 344/23636/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 344/23636/23 пров. № А/857/1486/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С.П.,

суддів Ільчишин Н.В., Коваль Р.Й.;

за участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2023 року у справі № 344/23636/23 (суддя Антоняк Т.М., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та видворення,-

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2023 року Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулося в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, Управління ДМС України в Івано-Франківській області), в якому просило винести рішення про затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено. Затримано громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на шість місяців.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи з того, що судом першої інстанції зроблено невірний висновок щодо того, що особу відповідача не встановлено, оскільки останнім було надано всі документи, що надають можливість встановити особу апелянта (довідка про звільнення з місць позбавлення волі серії І-ФР №09646, довідка Пуківського старостинського округу Виконавчого комітету Рогатинської міської ради №12 від 13.07.2023) та відповідно до норм ст. 289 КАС України відповідач являється ідентифікованим.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Тому, з підстав, викладених у відзиві, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча позивач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є громадянином Російської Федерації, на територію України прибув у 2007 році. На момент затримання у позивача відсутні документи, які б давали йому право законно перебувати на території України.

Так, згідно довідки серії І-ФР №09646 про звільнення з місць позбавлення волі від 13.12.2023 слідує, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 засуджений 29.11.2021 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області до 5 років 7 місяців позбавлення волі. Засуджений ОСОБА_1 відбував покарання в місцях позбавлення волі до 13.12.2023 року. Звільнений після відбуття покарання на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року.

13.12.2023 року до Управління ДМС України в Івано-Франківській області надійшло обґрунтоване звернення Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шараповка Новоскольського району Бєлгородської російської федерації.

13.12.2023 року громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Того ж дня, 13.12.2023 відповідача затримано і поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 72 години, про що складено відповідне рішення.

Наступного дня, Управління ДМС України в Івано-Франківській області звернулося до суду з позовом про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців ОСОБА_1 .

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має правових підстав для подальшого перебування на території України, знаходиться на території України незаконно, не має постійного місця проживання, легальних шляхів отримання доходів, у нього відсутній паспортний документ або посвідчення особи без громадянства, які дають право перетину державного кордону, стосовно нього прийнято рішення про примусове видворення з України, а також є обґрунтовані підстави вважати, шо він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року №3773-VI (надалі - Закон №3773).

Згідно ст. 9 ч. 1 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про припинення дії Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про безвізові поїздки громадян України і російської федерації та застосування деяких міжнародних договорів України з російською федерацією" від 17.06.2022 №692 на період до припинення дії Угоди, зазначеної у п. 1 цієї постанови, відповідно до ст. 6 такої Угоди зупинити дію ст.ст. 1 і 2 Угоди в частині можливості громадян російської федерації в`їжджати, виїжджати, прямувати транзитом, перебувати і пересуватися територією України без віз на підставі документів, зазначених у п. 2, 3, 4, 6 і 8 переліку документів громадян російської федерації для в`їзду, виїзду, перебування і пересування територією України, наведеного в Додатку 1 до Угоди.

Відповідно до ст. 30 ч. 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України (в редакції Закону №2952-ІХ від 24.02.2023, який набрав чинності 23.03.2023 та в подальшому) за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

У частині одинадцятій статті 289 КАС України зазначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Згідно з частиною тринадцятою статті 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно з пунктом 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012, № 353/271/150, зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 за №806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Отже, законодавством визначено порядок та підстави для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України, зокрема, наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця та не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Також, відповідач тривалий час перебуває на території України без законних підстав, що є грубим порушенням законодавства України про правовий статус іноземців; у нього відсутні підстави для законного перебування в Україні; не встановлено й підстав для застосування щодо ОСОБА_1 положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Крім того, у відповідача відсутні законні джерела прибутку в Україні та документ, що дає право на виїзд з України, тому на час розгляду справи позивач немає можливості ідентифікувати ОСОБА_1 .

Вказане підтверджується дослідженими судом копіями протоколів про адміністративне затримання, особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позаяк судом встановлено відсутність у відповідача документів, що посвідчують особу, органи ДМС зобов`язані вжити заходів щодо ідентифікації та документування відповідача, оскільки неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового видворення.

Також відповідач був затриманий без документів, що посвідчують особу та дають право на перебування на території України.

З огляду на зазначене, зокрема на те, що відповідач проживає на території Україні без документів на право проживання в Україні, вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною третьою статті 203 КУпАП, а також у нього відсутній паспортний документ, який надає право здійснити виїзд з території України, що унеможливлює ідентифікацію особи відповідача та забезпечення примусового видворення за межі України, тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик його втечі, вказане відповідно до положень абзаців першого та другого частини першої статті 289 КАС України, частин третьою та четвертою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Як наслідок є підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до переконання, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі №344/23636/23, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2023 року у справі № 344/23636/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 16 квітня 2024 року у зв`язку з перебуванням судді Коваля Р.Й. у відпустці.