Справа № 460/10917/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/10917/23 пров. № А/857/19384/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року (головуючий суддя Борискін С.А., м. Рівне по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар-Світ Транс» до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар-Світ Транс» звернулося до суду першої інстанції з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.04.2023 №347958.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову від 18.04.2023 №347958 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар-Світ Транс» адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті оскаржила його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до вимог статті 48 Закону№ 2344-ІІІ, при оформленні товарно - транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення.

Згідно вимог пункту 11.1. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом затвердженим наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

У Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № №120/554/23, зокрема зазначено таке:

« 54. Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку».

При цьому, для підтвердження наявності статусу «автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажу» у розумінні частини першої статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» слід встановити дві ознаки:

1) наявність договору про перевезення вантажу транспортним засобом;

2) використання транспортного засобу на законних підставах.

Одночасне встановлення двох із наведених умов є підставою стверджувати, що відповідний суб`єкт є автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажу».

Так, у даному випадку, під час здійснення перевірки транспортного засобу у позивача не було вищезазначених ознак, наявних документів.

Також, зазначає, що ФОП ОСОБА_1 , який був запрошений на розгляд листом від 23.02.2023 на розгляд до Відділу державна ного нагляду (контролю) у Волинській області не надав жодних пояснень щодо суті даних правовідносин, в частині здійснення вантажного перевезення.

Вважає, що судом першої інстанції неповно було з`ясовано всі обставини по справі, а саме: не взято до уваги, зокрема, що позивач на розгляд справи не з`явився, своєчасно не скористався правом на спростування відомостей щодо перевізника, у наявні й ТТН було посилання на код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, що належить Позивачу.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що перевірка рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень здійснюється судом ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності). Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 в справі №814/1460/16.

Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові колегії Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 826/15560/15: «принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.02.2023 на 127 км автомобільної дороги Н-22 державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на перевірку №013420 від 17.02.2023, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Так, посадовими особами Укртрансбезпеки був зупинений транспортний засіб марки Volkswagen LT, номерний знак - НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію - НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію, власником транспортного засобу є ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки, посадовими особами відповідача складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.02.2023 №333971.

В графі «найменування автомобільного перевізника, його місцезнаходження; прізвище, ініціали (ініціал власного імені) та адреса фізичної особи-підприємця» Акта перевірки зазначено: « ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; перевізник згідно ТТН №1 від 22.02.2023 ТОВ «Стар Світ», п/н НОМЕР_3 ».

Проведеною перевіркою виявлено порушення ст.34, ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: під час надання послуг з перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія щоденним реєстраційним листком режимів праці та відпочинку (тахокартою) за 22.02.2023.

Водій транспортного засобу Акт перевірки підписав та зазначив, що з порушеннями згідний.

Позивач повідомлявся про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

18.04.2023 відповідачем прийнято постанову №347958 про застосування до ТОВ «Стар-Світ Транс» () адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон від 05.04.2001 №2344-ІІІ), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з ст.5 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст.6 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п. 4 Порядку № 1567).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 №1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби України з безпеки на транспорті» Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано шляхом поділу на Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненькій області та Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області.

Відповідне рішення про реорганізацію також прийнято Державною службою України з безпеки на транспорті (наказ «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» від 23.12.2021 №2440-К).

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (п. 12 Порядку № 1567).

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу (п. 13 Порядку № 1567).

Згідно з п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п. 26-27 Порядку № 1567).

У даній спірній ситуації, судом першої інстанції враховано, що згідно з положеннями ст.34 Закону від 05.04.2001 №2344-III автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону від 05.04.2001 №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

-для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

-для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ст.60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладається виключно на автомобільних перевізників, а не на власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

За визначенням, наведеним в абз.18 ч.1 ст.1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ст.33 Закону від 05.04.2001 № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно з ч.1, 2 ст.50 Закону від 05.04.2001 № 2344-III договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Приписами п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14.10.1997 (далі - Правила), визначено, що перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Згідно з п.11.1 зазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач визначив суб`єктом правопорушення ТОВ «Стар Світ Транс», як автомобільного перевізника вантажу, з наданої водієм транспортного засобу товарно-транспортної накладної від 22.02.2023 №1, в якій зазначено, що замовником та вантажоодержувачем є ТОВ «Пода-Волинь», вантажовідправником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мізол», автомобільним перевізником ТОВ «Стар Світ» ().

Позивачем до матеріалів справи долучена копія зазначеної ТТН від 22.02.2023 №1 (з позначкою «заміна»), де у графі автомобільного перевізника вказано ТОВ «Стар Світ», однак зазначено .

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Стар-Світ Транс» () та ТОВ «Стар Світ» () є окремими юридичними особами.

Згідно з Заявкою-Договором №6/22.02.2023 замовник ТзОВ «Пода-Волинь» замовив перевезення черепиці 2500 кг. по маршруту: 1) м. Рівне, вул.Курчатова 18д; 2) с.Звиняче, Горохівський р-н, Волинська обл. Перевізником/Виконавцем вказано ТОВ «Стар-Світ» ().

22.02.2023 між ТОВ «Стар Світ» (), як Експедитором, та ФОП ОСОБА_1 , як Перевізником/Виконавцем, укладено Договір №Ст-0060 на надання транспортно-експедиційних послуг при перевезеннях вантажів у внутрішньому та міжнародному автомобільному сполученні (далі Договір експедирування).

У відповідності до вимог п.1.1 Договору експедирування, Перевізник/Виконавець зобов`язується доставляти (перевозити) автомобільним транспортом переданий йому відправником вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві вантажу), а Експедитор зобов`язується сплачувати за перевезення вантажу плату, погоджену у Заявці (заявка є додатком до цього Договору).

22.02.2023 між сторонами підписана Заявка на перевезення вантажу №64 до договору транспортного перевезення вантажу №Ст-0060 від 22.02.2023, відповідно до якої Експедитор ТОВ «Стар Світ» доручає Перевізнику/Виконавцю ФОП ОСОБА_1 здійснити перевезення вантажу власним або найманим транспортом.

22.02.2023 між сторонами підписано Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №451.

Також 22.02.2023 ТОВ «Пода-Волинь» та ТОВ «Стар-Світ» підписало Акт прийому-передачі наданих послуг №58.

З урахуванням наведеного, між ТОВ «Стар-Світ» () та ТОВ «Пода Волинь» виникли відносини з перевезення вантажу, яке ТОВ «Стар-Світ», як експедитор, доручило ФОП ОСОБА_1 .

Як встановлено судом першої інстанції, що 17.04.2023 ТОВ «Стар Світ» () зверталося до відповідача із заявою за вих.№68/2023, в якій повідомило обставину того, що товариство не є автомобільним перевізником та не здійснювало перевезення власним транспортом 22.02.2023, на підтвердження чого надало зазначені вище Договір експедирування, Заявку на перевезення вантажу №64 до договору транспортного перевезення вантажу №Ст-0060 від 22.02.2023, а також Акт наданих послуг №451 від 22.02.2023. При цьому, у такій заяві ТОВ «Стар Світ" вказало, що, на його переконання, перевізником в даному випадку був ФОП ОСОБА_1 , який мав забезпечити водія тахокартою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію, власником транспортного засобу, який перевірявся посадовими особами Укртрансбезпеки, є ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції правильно зазначив, що автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте, автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (ст.33, 50 Закону від 05.04.2001 № 2344-III).

Зі змісту зазначених документів слідує, що позивач ТОВ «Стар-Світ Транс» () не був учасником відповідних договірних відносин по Договору експедирування.

У матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження наявності трудових або господарських відносин між ТОВ «Стар-Світ Транс» () та водієм ОСОБА_2 , або ж докази того, що позивач за умовами договору про перевезення вантажу надав відповідну послугу чи був належним користувачем транспортного засобу, що перевірявся.

Як вірно вважав суд першої інстанції, що товарно-транспортна накладна, як єдиний документ у якому зазначено перевізника товару ТОВ «Стар-Світ» з кодом ЄДРПОУ, що відповідає коду ЄДРПОУ позивача, без наявності інших доказів та враховуючи позицію позивача, який заперечує будь-які господарські відносини із замовником, вказаним у ТТН, не може підтверджувати факт того, що позивач дійсно був автомобільним перевізником та користувачем транспортного засобу.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, долучені до матеріалів справи копії такої товарно-транспортної накладної позивачем і відповідачем різняться за своїм змістом в частині зазначення коду ЄДРПОУ «Стар Світ», що свідчить про сумнівність такого доказу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1, ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі №460/10917/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар