Справа № 701/302/23
Суддя: Калієвський І. Д.
Дата ухвалення: 2024-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №701/302/23
Провадження №2-а/701/2/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2024 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужої Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 до Маньківської селищної ради та адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови винесеної адміністративною комісією, -
Представник позивача: ОСОБА_2 звернувся до Маньківського районного суду Черкаської області із адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови винесеної адміністративною комісією.
Представник позивача вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а обставини викладені у фабулі справи не відповідають дійсності з наступних підстав:
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад. Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП. Згідно із ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами. Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП. Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Відповідно до ч. 1 цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів,крім сигар); 9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі. Частиною 4 ст. 15-3 зазначеного Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв`язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності. При цьому слід враховувати, що Закон визначає, що необхідною умовою для відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 17 цього Закону, є доведеність факту продажу забороненого товару неповнолітній особі. Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає у разі порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби. Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти); У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено інформації про наявність фіскального чека, що «поза розумним сумнівом» підтверджував би продаж вказаного товару. Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради не звернула на даний факт уваги та не перевірила наявності фіскального чеку на підтвердження придбання тютюнових виробів у магазині «Крамниця». Працівниками поліції не підтверджено факт можливого продажу підакцизних товарів поза електронним касовим апаратом. Зазначене є тільки припущенням про можливе здійснення такого продажу, що ґрунтується зокрема, на поясненні неповнолітнього. У протоколі ОСОБА_1 , надала пояснення, що продаж тютюнових виробів неповнолітньому не здійснювала. Після отримання відповіді на адвокатський запит ОСОБА_1 , побачивши паспорт неповнолітнього не впізнала його, адже вперше побачила, відповідно нічого йому не продавала. У матеріалах справи наявні письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 . Відповідно до наданих пояснень неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 продала йому сигарети. Крім того, неповнолітнього ОСОБА_3 , працівники поліції опитували без присутності педагога або одного із батьків, тобто з порушенням встановленого порядку допиту неповнолітніх свідків. Відмітка «Опитано в присутності матері: ОСОБА_4 ,» не може бути підтвердженням того, що пояснення відбиралися дійсно при матері, адже відсутні будь які відомості та анкетні дані даної особи які б підтверджували факт присутності матері під час відібрання пояснення. Тим паче незрозуміло де «взялася» мати неповнолітнього, адже його допитали одразу після нібито покупки ним тютюнових виробів, хоча в поясненнях він зазначає, що сам зайшов у магазин. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №228493 який наявний у адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради зазначено, що у ОСОБА_3 , було вилучено одну пачку сигарет без ідентифікуючих даних. У той час, у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №228493 який наявний у ОСОБА_1 зазначено, що нічого не вилучалося, адже дана графа не заповнена, що ставить під сумнів вилучення пачки сигарет як то зазначають працівники поліції. В той же час безпосереднім об`єктом правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП стала пачка сигарет, яка всупереч зазначеній вимозі закону працівником ДОП СП ВПД №1 Уманського РУП ГУНП у Черкаській області вилучена не була.
Частиною ч. 2 ст. 156 КУпАП передбачено відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями та тютюновими виробами, зокрема, його продаж особі, яка не досягла 18 років. Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі. Формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі алкогольних, слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років. Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Опис обставин, установлених під час розгляду справи, повинен містити вказівку на дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть. У контексті ч. 2 ст. 156 КУпАП опис обставин, крім згаданого вище, має містити ідентифікуючі дані особи, якій продано алкогольні, слабоалкогольні напої або тютюнові вироби (прізвище, ім`я, по батькові, повна дата народження), а також кількісні й вартісні характеристики проданого напою чи виробу. Оскаржувана постанова в мотивувальній частині такого опису обставин не містить. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 наданих у протоколі, вона заперечувала факт продажу тютюнових виробів неповнолітньому. Такі пояснення не спростовані належними доказами. Крім того, адміністративна комісія, розглядаючи матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, не з`ясувала всі фактичні обставини справи та не перевірила наявності фіскального чеку на підтвердження придбання тютюнових виробів в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». В оскаржуваній постанові взагалі не міститься посилань на докази, якими підтверджується вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Верховний суд в постанові від 08.07.2020 по справі №463/1352/16 зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, вважаю, що всупереч вимогам ст. 280 КУпАП факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а також наявність складу такого правопорушення в діях позивача не підтверджено належними доказами і не обґрунтовано відповідачем при ухваленні оскаржуваного рішення. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради від 21 березня 2023 року №15 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.
Відповідно до приписів КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом 10 днів. Цей строк починає обчислюватися з моменту винесення постанови. У випадку, якщо встановлений строк був пропущений з поважних причин, його може бути поновлено. Так, оскаржувану постанову позивач отримала 21 березня 2023 року, а отже останнім днем оскарження є 30 березня 2023 року, а отже строк на оскарження пропущений.
Проте, представник відповідача вважає, що він пропущений із поважних причин із наступних підстав, оскільки відповідно до договору про надання правової допомоги №28/2 від 28 лютого 2023 року представник позивача, як адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу ОСОБА_1 . Отже, підготовкою позову для подачі до суду займався представник позивача, як адвокат у тому числі збирав усю необхідну інформацію та докази, що підтверджується копією адвокатського запиту який додається. Разом із тим, 30 березня 2023 року представник позивача брав участь у слідчих діях у м. Умань, а тому не міг 30 березня 2023 року подати вчасно адміністративний позов. Також представник позивача просить звернути увагу суду, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції, у з`вязку з чим представник позивача змушений звернутись з даною позовною заявою до суду.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.
Представник відповідача Маньківської селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.
Представник відповідача адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Головного управління Національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але його неявка за даних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Вищевказаний протокол 09.03.2023 року разом із рапортом ДОП Жарикова М.В., поясненням ОСОБА_3 , та копією його паспорта було направлено селищному голові смт. Маньківка. (а.с.8-11).
Згідно повідомлення про розгляд справи вбачається, що розгляд адміністративних матеріалів адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради було призначено на 21 березня 2023 року об 11 год. 00 хв. (а.с.12).
Згідно постанови №15 про накладення адміністративного стягнення від 21.03.2023 р. постановленої адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради, вбачається, що відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення увигляді штрафу в сумі 6800 грн. за вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 156 КУпАП, тобто за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються у електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння», продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, а саме: продаж неповнолітній особі ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) однієї пачки сигарет марки «Rothmans» яке відбулося 24.02.2023 року близько 14 год. 20 хв., місцем події являється магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » АДРЕСА_1 та постановила на ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення штраф у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. (а.с.6-7).
Згідно письмової заяви ОСОБА_1 на адресу адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради від 21.03.2023 р. яка отримана виконавчим комітетом згідно відмітки на заяві 21.03.2023 р. о 11 год. 35 хв., вбачається, що ОСОБА_1 просила відкласти розгляд справи на адмінкомісії на іншу дату та час в зв"язку з бажанням скористатись допомогою адвоката та надати на ознайомлення матеріали справи (а.с.13).
Згідно протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради №15 від 21.03.2023 р. вбачається, що засідання розпочалося об 11 год. 00 хв. і на засіданні безпосередньо була присутня ОСОБА_1 (а.с.14).
Також із даного протоколу вбачається, що під час засідання адмінкомісії з приводу розгляду справи відносно неї, остання заявила клопотання про перенесення розгляду справи в зв"язку з відсутністю в засіданні її адвоката. На прохання адмінкомісії надати підтверджуючі документи цього факту, для того щоб можна було розглядати це як поважну прчину ОСОБА_5 повідомила, що такі відсутні. Голова комісії запропонувала провести засідання і бути присутньою на ньому, на що ОСОБА_1 не заперечувала і слухання відбулося. За результатами було постановлено постанову про притягнення Склярової до адміністративної відповідальності (а.с.14).
Крім того із даного протоколу вбачається, що головуючий на засіданні роз"яснив ОСОБА_1 її права та обов"язки відповідно до ст.ст. 268-274 КУпАП.
Відповідно до ст. 268 КУпАП вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Тобто вбачається, що після оголошення ОСОБА_1 її права при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката та після безпосереднього заявлення ОСОБА_1 в тому ж засіданні клопотання про відкладення справи в зв"язку з її бажанням скористатись своїм правом на захист адмінкомісія фактично проігнорувала дане клопотання та продовжила розгляд справи.
Згідно протоколу не вбачається факту безпосереднього розгляду даного клопотання із зазначенням результату розгляду даного клопотання, оскільки в протоколі зазначено лише те що ОСОБА_1 запитали чи є у неї документи, що підтверджують укладення нею договору з адвокатом.
Проте враховуючи час і дату та місце роз"яснення їй даного права останню фактично позбавили можливості використати своє право на захист.
Що стосується відмітки на заяві ОСОБА_1 (а.с.13) про відкладення розгляду справи на якій рукописним текстом зазначено, що дана заява була отримана 21.03.2023 р. об 11 год. 35 хв., суд зазначає, що при огляді даної заяви вбачається, що на даній заяві наявний штамп вхідної коренспонденції згідно якого дана заява була отримана за вхідним №409/02-25 21.03.2023 р. без будь-якого зазначення часу отримання даної заяви, тому суд ставить під сумнів дану відмітку та твердження представників відповідачів щодо несвоєчасного подання даної заяви, оскільки інших доказів, що підтверджують даний факт суду не надано.
Проаналізуваши вищевикладене суд приходить до висновку, що адміністративна комісія при виконкомі Маньківської селищної ради при розгляді справи відносно ОСОБА_1 порушила право останньої на захист, що є самостійною підставою до задоволення позовних вимог.
Щодо безпосередньо винесеної адмінкомісією постанови відносно ОСОБА_1 суд звертає увагу на наступне.
СПД №1 ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області на даресу адмінкомісії було направлено матеріали стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 156 КУпАП, а саме протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, пояснення ОСОБА_3 , паспорт ОСОБА_3 .
При огляді письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що в зв"язку з тим, що останній неповнолітній пояснення були відбрані в присутності матері ОСОБА_4 .
Проте в матеріалах справи, які були направлені до адмінкомісії відсутні будь-які докази родинних відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме свідоцтва про народження ОСОБА_3 .
Тобто адміністративна комісія під час розгляду справи немала належних та допустимих доказів вважати письмові пояснення ОСОБА_3 належними та допустимими.
Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а матеріали справ відносно ОСОБА_1 не містять відеозапису вчиненого правопорушення.
Фактично працівники поліції зробили висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення виключно зі слів неповнолітнього ОСОБА_3 .
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.
Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП.
Згідно із ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП настає у разі порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП полягає у порушенні працівником підприємства (організації) торгівлі правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями та тютюновими виробами, зокрема, його продаж особі, яка не досягла 18 років.
Суб`єктом зазначеного правопорушення є працівник підприємства (організації) торгівлі.
Формулювання зазначеного складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що визначальним є факт продажу працівником торгівлі алкогольних, слабоалкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 265 КУпАП речі і документи, що є безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують. Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №228493 який наявний у адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради зазначено, що у ОСОБА_3 , було вилучено одну пачку сигарет без ідентифікуючих даних (а.с.9, на звороті).
У той час, у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №228493 який наявний у ОСОБА_1 зазначено, що нічого не вилучалося, адже дана графа не заповнена, що ставить під сумнів вилучення пачки сигарет як то зазначають працівники поліції (а.с.15).
В той же час безпосереднім об`єктом правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП стала пачка сигарет, яка всупереч зазначеній вимозі закону працівником ДОП СП ВПД №1 Уманського РУП ГУНП у Черкаській області вилучена не була.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Опис обставин, установлених під час розгляду справи, повинен містити вказівку на дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть. У контексті ч. 2 ст. 156 КУпАП опис обставин, крім згаданого вище, має містити ідентифікуючі дані особи, якій продано алкогольні, слабоалкогольні напої або тютюнові вироби (прізвище, ім`я, по батькові, повна дата народження), а також кількісні й вартісні характеристики проданого напою чи виробу, проте оскаржувана постанова в мотивувальній частині такого опису обставин не містить.
Відповідно до наданого суду представником позивача касового чеку щодо проведених операцій з продажу алкогольних та тютюнових виробів від24.02.2023 р. не вбачається факту продажу в цей день сигарет "Ротманс" (а.с.101).
Даний факт також підтверджується інформацією Головного Управління ДПС у Черкаській області від 12.06.2023 р. (а.с.133) про відсутність 24.02.2023 р. реалізації ОСОБА_1 тютюнових виробів торгової марки "Ротманс".
Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 наданих у протоколі, вона заперечувала факт продажу тютюнових виробів неповнолітньому. Такі пояснення не спростовані належними доказами.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Ст. 17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язує суди при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, відповідно чого суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту , тобто таким, що не залишають місце сумнівам.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
За таких обставин, суд вважає, що всупереч вимогам ст. 280 КУпАП факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а також наявність складу такого правопорушення в діях позивача не підтверджено належними доказами і не обґрунтовано відповідачем при ухваленні оскаржуваного рішення.
У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тобто постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради від 21 березня 2023 року №15 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.
Щодо позовних вимог в частині поновлення строку на оскарження, суд вважає за можливе задоволити дані позовні вимоги та поновити строк на оскарження, оскільки відповідно до приписів КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом 10 днів. Цей строк починає обчислюватися з моменту винесення постанови. У випадку, якщо встановлений строк був пропущений з поважних причин, його може бути поновлено. Встановлено, що оскаржувану постанову позивач отримала 21 березня 2023 року, а отже останнім днем оскарження є 30 березня 2023 року. позов поданий до суду 31.03.2023 р., а отже строк на оскарження пропущений на один день. Представник позивача обгрунтовуючи поважність пропуску строку на скарження зазначає, що він відповідно до договору про надання правової допомоги №28/2 від 28 лютого 2023 року є представником позивача ОСОБА_1 . Підготовкою позову для подачі до суду займався представник позивача, як адвокат у тому числі збирав усю необхідну інформацію та докази, але 30 березня 2023 року представник позивача брав участь у слідчих діях у м. Умань, а саме надав правову допомогу затриманим особам, а тому не міг 30 березня 2023 року подати вчасно адміністративний позов.
Крім того суд при задоволенні даної частини позовних вимог звертає увагу на те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 72, 76, 77, 242 - 246, 286 КАС України, ст. ст. 7, 9, 156, 213, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 265, 268-274, 276, 280, 283 КУпАП, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Поновити строк оскарження постанови №15 від 21.03.2023 р. винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради відносно ОСОБА_1 для подачі адміністративного позову.
Визнати неправомірною та скасувати постанову №15 від 21.03.2023 р. винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маньківської селищної ради, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 156 КУпАП - закрити, у зв"язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 17.04.2024 р.

Суддя І. Д. Калієвський