Справа № 592/2387/24
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/2387/24
Провадження №2-а/592/55/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Тієчка Олександра Степановича, управління патрульної поліції в Сумській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 1363569 від 03.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що інспектором УПП в Сумській області Тієчком О. С. було винесено відносно нього постанову серії ЕНА № 1363569 від 03.02.2024 року за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн. . Він вважає зазначену постанову незаконною та просить її скасувати. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 03.02.2024 року близько 03 години 03 хвилини в м. Суми по пр-ту Перемоги, поблизу буд. 39, було виявлено та зупинено транспортний засіб DACIA Logan, номерний знак НОМЕР_1 , нібито він керував транспортним засобом з номерним знаком, що не підсвічувався в темну пору доби, що зафіксовано на відеореєстратор XIAOMI Yi Car DVR, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху. Перед початком руху він ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, у тому числі заднього номерного знаку (номерний знак освітлювався) . Факт роботи освітлення заднього номеру перед початком руху можуть підтвердити його знайомі, які були присутні при виїзді та на момент зупинки поліцією перебували у автомобілі. Конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку, а тому під час руху він не мав можливості знати про можливу несправність. Він зазначає про те, що йому не було запропоновано усунути несправність на місці, чи проїхати найкоротшим шляхом до місця стоянки, або СТО. Йому не було надано час на усунення несправності на місці було та проігноровано його пояснення про те, що перед виїздом освітлення номера працювало. Він вважає, що постанова є незаконною, оскільки умисних дій він не вчиняв, тому його притягнуто до відповідальності неправомірно, безпідставно та незаконно. Він просив суд скасувати постанову серії ЕНА № 1363569 від 03.02.2024 року (вхідний № 5764/24 від 13.02.2024 року) (а. с. 1-4, 12-16) .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (вхідний № 15858 від 17.04.2024 року) (а. с. 51) .

Відповідач, представниця відповідачів у судове засідання не з`явилися, надали відзиви на позовну заяву (вхідний № 7590 від 28.02.2024 року, вхідний № 7592 від 28.02.2024 року, вхідний № 8084 від 01.03.2024 року) (а. с. 28-33, 36-41, 45-49) .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч. 1 ст. 77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Судовим розглядом було встановлено, що 03.02.2024 року інспектором УПП в Сумській області Тієчком О. С. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 1363569, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. , що підтверджується копією відповідної постанови (а. с. 5, 18) .

Відповідно до ст. 23 Закону України Про Національну поліцію , поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Ст. 14 Закону України Про дорожній рух зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух , учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

П. 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п/п в п. 2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими) , з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку.

Згідно п. 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу, зокрема, повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

П/п а п. 2.4. Правил дорожнього руху встановлено обов`язок водія на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно із нормами КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. ч. 1, 2 ст. 7) ; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245) .

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП) .

Отже, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121-3 КУпАП, характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відповідачем, представницею відповідачів не було надано суду будь-яких доказів щодо наявності вини у діях ОСОБА_1 , який перед виїздом перевірив та впевнився у технічній справності свого автомобіля, що також не було спростовано відповідачем, представницею відповідачів.

У ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується на тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, в спірному випадку, на підтвердження доводів правомірності постанови інспектор поліції надав доказ вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, яким є відеозапис зі службового автомобіля поліції та нагрудної камери інспектора (а. с. 42) .

Суд зазначає, що наданий представницею відповідача відеозапис не містить відображення обставин події правопорушення, вчинення якого інкримінується позивачу, в тому числі спрямованих на умисне приховування номерного знаку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо) , веб-сайти (сторінки) , текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо) , серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) .

Ч. 2 ст. 99 КАС України передбачає, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис . Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Беручи до уваги те, що поданий до суду DVD-диск містить відеозапис та фотоматеріали (електронні документи у цифровій формі) , які не були засвідчені електронним цифровим підписом, відтак суд дійшов висновку про те, що останні не можуть вважатися допустимими доказами з точки зору положень ст. ст. 74, 99 КАС України.

Аналогічної позиції щодо належності та допустимості електронних доказів притримується і Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.03.2019 року у справі № 855/90/19, адміністративне провадження № А/9901/73/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/80699086) .

З урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що відповідач, представниця відповідачів не надали належних та допустимих доказів в обґрунтування винесеної постанови, у зв`язку з чим факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до ст. ст. 132 139 КАС України суд стягує з відповідача 3 на користь позивача судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 121-3, 251, 280, 288, 293 КУпАП; ст. ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Тієчка Олександра Степановича, управління патрульної поліції в Сумській області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 1363569 від 03.02.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити частково.

Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії серії ЕНА № 1363569 від 07.11.2023 року, винесену інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Тієчком Олександром Степановичем, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, його місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108646, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Г. Бичков