Справа № 200/1107/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року Справа№200/1107/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

27.02.2024 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати заборгованості по щомісячним страховим виплатам позивачу ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 17.06.2021; зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01.01.2016 по 17.06.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, що щомісячні страхові виплати позивачу було припинено з 01.01.2016 по 17.06.2021 у зв`язку з закінченням терміну дії довідки МСЕК від 16.12.2013 серія 10ААА № 098592. Після чергового проходження 22.06.2021 огляду МСЕК позивачу з 18.06.2021 було встановлено 55% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання безстроково, тому щомісячні страхові виплати продовжено, враховуючи пункт 3.2.6 розділу ІІІ Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11.

Позивач наголошує, що відповідно до частини шостої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (в редакції, чинній до 01.01.2023) страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК, строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. Вказує, що сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодження здоров`я. В той же час, відповідач наразі так і не сплатив позивачу заборгованість по страховим виплатам за період з 01.01.2016 по 17.06.2021.

Вважаючи свої соціальні права порушеними, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Відповідач позов не визнав та надав відзив на позовну заяву, зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції зазначив, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає, що викладені позивачем позовні вимоги є безпідставними, такими, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства виходячи з наступного. Станом на 21.03.2024 ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримуєте страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 №2620-IX.

На поточний рахунок в АТ «Ощадбанк», згідно заяви ОСОБА_1 від 12.09.2023 про поновлення щомісячних страхових виплат, нарахована страхова виплата за період з 01.07.2022 по 28.02.2023 в розмірі 20904,25 грн.(щомісячно), за період з 1.03.2023 по 29.02.2024 в розмірі 22404,25 грн. (щомісячно).

З 01.01.2023 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. №1105-XIV.

Відповідно до нової редакції ч. 1 ст. 4 Закону № 1105 з 01.01.2023 уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі Управління) передало до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області постанову про призначення ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з 01.03.2022 (копія додається), справа про страхові виплати не передавалась.

Відповідно до наявної інформації з «Єдиної інформаційної аналітичної системи», яка була передана Фондом соціального страхування України, ОСОБА_1 перебував на обліку в робочих органах Фонду соціального страхування України та отримував страхові виплати з 30.11.2011 по 31.12.2015 та з 18.06.2021 по 31.12.2022, тому надати довідку за період з 01.09.2017 по 30.06.2021 немає можливості, у зв`язку з відсутністю нарахувань.

Страхові виплати позивачу здійснювались протягом строку, встановленого МСЕК, як це передбачено частиною шостою статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, (в редакції Закону України який діяв до 01.01.2023).

Оскільки паперова справі ОСОБА_1 до Головного управління не передавалась для документального підтвердження проходження огляду медико-соціальною експертною комісією, щодо встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках направлено запит до Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії м.Краматорськ (вих. № ЕДО від 20.03.2024 № 2000-0313-8/48234).

Тобто, згідно з інформацією «Єдиної інформаційної аналітичної системи» у ОСОБА_1 були відсутні правові підстави для отримання страхових виплат за період 01.01.2016 по 17.06.2021 у зв`язку з відсутністю даних про проходження огляду МСЕК в зазначений період.

За даними Управління Фонду рішення про припинення виплат позивачу прийнято на підставі п.1.12 Порядку призначення, перерахунку та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11.

Ухвалою суду від 11.03.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії: особової справи позивача, постанову про припинення нарахування та сплати страхових внесків у спірний період, довідку про нараховані та фактично виплачені позивачу страхові виплати за період, починаючи з 01.01.2016.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_2 , який виданий 03.03.2020 та є дійсним до 03.03.2030, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії 10ААА №129551 від 16.12.2015 позивачу втановлено 65% втрати професійної працездатності. Дата переогляду 16.12.2017.

Згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА № 098592, виданою 22.06.2021, позивачу з 18.06.2021 встановлено 55% втрати професійної працездатності безстроково.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №22718 позивачу з 18.06.2021 встановлено третю групу інвалідності безстроково.

Довідкою від 23.06.2021 № 6305- підтверджено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , місцезнаходження: 61022, Харківська область, м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, будучи територіальним органом Пенсійного фонду України, є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області згідно з положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 03.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) в редакції від 01.01.2023.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 в справі №200/15479/21 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області (61200, м. Харків, майдан Конституції, 1, Палац Праці, 3, ) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області () щодо припинення виплати страхових виплат ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.07.2014. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області () нарахувати та виплатити заборгованість зі страхових виплат ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.07.2014 по 01.07.2021. В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області (61200, м. Харків, майдан Конституції, 1, Палац Праці, 3, ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Постановою Першого апелційного адміністративного суду від 05.07.2022 апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області задоволено. Рішення на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року скасовано. Прийнято нову постанову. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи №200/15479/21 встановлено, що 30.07.2021 ОСОБА_2 звернувся до Ізюмського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі - Ізюмське відділення) із заявою про призначення йому щомісячних страхових виплат. Разом із заявою Позивач, зокрема, надав довідку про взяття на облік внутріщньо переміщеної особи від 23.06.2021 №6305- та виписку МСЕК від 22.06.2021 серія 12 ААА №098592.

За даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи до звернення до Ізюмського відділення Позивач перебував на обліку у Торецькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - Торецьке міське відділення) та отримував там страхові виплати до 01.01.2016, які були припинені йому у зв`язку з закінченням строку дії виписки МСЕК.

Згідно листа Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 23.11.2021 №37.01- 03/1411 страхові виплати за період до 01.01.2016 здійснені Позивачу в повному обсязі, заборгованості немає.

Постановою Ізюмського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 06.08.2021 №2008/50212/13 ОСОБА_2 з 01.07.2021 поновлено нарахування та виплату страхових виплат.

Постановою Першого апелційного адміністративного суду від 05.07.2022, зокрема, втчановлено, що, відповідач не припиняв позивачу страхові виплати з 01.07.2014. Страхові виплати були припинені не відповідачем, а Торецьким міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, і це припинення відбулося не з 01.07.2014, а з 01.01.2016 у зв`язку з закінченням строку дії виписки МСЕК.

Отже, саме постановою Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області припинено нарахування та виплату страхових виплат ОСОБА_1 з 01.01.2016 у зв`язку з закінченням строку дії виписки МСЕК.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.08.2023 у справі № 200/639/23, було визнано протиправною та скасовано постанову Ізюмського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» № 63018/86460/50212/2 від 26.07.2022, якою ОСОБА_1 затримані щомісячні страхові виплати з 01.07.2022 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату страхових виплат ОСОБА_1 з 01.07.2022 та виплатити ОСОБА_1 суму заборгованості з щомісячних страхових виплат, яка виникла за період з 01.07.2022, на рахунок, відкритий у АТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, обставини, встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.08.2023 у справі № 200/639/23 не підлягають доказуванню.

Постановою Ізюмського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 06.03.2022 №63018/86460/50212/1 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати відповідно до частини другої статті 37» ОСОБА_1 з 01.03.2022 призначено перераховану страхову виплату в розмірі 20904,25 грн.

Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 23.02.2024 № 2000-0202-8/32848 повідомило представника позивача, що відповідно до даних електронної особової справи, ОСОБА_1 перебував на обліку в Ізюмському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та отримував щомісячні страхові виплати з 01.09.2014 по 31.12.2015. Виплати було припинено з 01.01.2016 у зв`язку з закінченням терміну дії довідки МСЕК від 16.12.2013 серія 10ААА № 098592.

Після чергового проходження 22.06.2021 огляду медико-соціальною експертною комісією щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 були продовжені з 18.06.2021, враховуючі пункт 3.2.6 розділу ІІІ Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11.

Відповідно до частини 6 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (в редакції Закону України, який діяв до 01.01.2023) страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодження здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, у робочих органів Фонду соціального страхування були відсутні правові підстави для здійснення страхових виплат ОСОБА_1 за період 01.01.2016 по 17.06.2021.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, щодо відмови відповідача сплатити заборгованість по страховим виплатам позивач звернувся до суду.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, воєнний або надзвичайний стан в Україні, зокрема, й на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23.09.1999 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №1105-XIV).

Положеннями статті 3 Закону №1105-XIV визначено принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема, державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Частиною першою статті 47 №1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 47 Закону №1105-XIV).

Відповідно до частини першої статті 46 Закону №1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим,

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною шостою статті 47 Закону №1105-XIV передбачено, що страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Суд констатує, що не є спірним питанням даної справи причинний зв`язок між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Так, частиною сьомою статті 47 Закону №1105-XIV гарантовано, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Підсумовуючи наведені положення, суд враховує, що статтею 47 Закону №1105-XIV (у редакції, чинній до 01 січня 2023 року) гарантовано потерпілому, що строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді, зокрема, МСЕК, незалежно від часу звернення потерпілого до Фонду.

Відтак, оскільки постановою Торецькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області позивачу припинено з 01.01.2016 виплату щомісячної грошової суми з підстав закінчення терміну дії довідки МСЕК, а в подальшому отримавши звернення потерпілого та довідку МСЕК (м. Краматорськ) серії 12 ААА № 098592 ОСОБА_1 , за результатом розгляду якого Ізюмським відділенням ВД ФСС України в Харківській області прийнято постанову від 06.03.2022 №63018/86460/50212/1, якою призначено позивачу щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку з 01.03.2022 безстроково, у суду є підстави констатувати, що органом Фонду соціального страхування порушено частину шосту статті 47 Закону №1105-XIV (у редакції, чинній до 01 січня 2023 року).

Вказаний висновок обумовлений тим, що постановою від 06.03.2022 №63018/86460/50212/1 не вирішено питання гарантованої виплати страхових сум за період з дня їх припинення і до часу, встановленому при наступному огляді МСЕК, тобто з 01.01.2016 по 17.06.2021.

Підсумовуючи, керуючись положеннями частини шостої статті 47 Закону №1105-XIV, у суду наявні всі підстави вважати, що після призначення позивачу перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2022, такі виплати повинні були продовжені позивачу з дати їх припинення, а саме з 01.01.2016.

Тому твердження позивача про порушення суб`єктом владних повноважень гарантованого права на отримання заборгованості із щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2016 по 17.06.2021 є обґрунтованим та підтверджено матеріалами даної справи.

Суд відхиляє, твердження позивача як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, що згідно з інформацією Єдиної інформаційної аналітичної системи у позивача як потерпілого були відсутні правові підстави для отримання страхових виплат за період 01.01.2016 по 17.06.2021 у зв`язку з відсутністю даних про проходження огляду МСЕК в зазначений період, як таке, що спростовано матеріалами справи з підстав, що наведено вище.

Ухвалою суду від 11.03.2024 витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії: особової справи позивача, постанову про припинення нарахування та сплати страхових внесків у спірний період, довідку про нараховані та фактично виплачені позивачу страхові виплати за період, починаючи з 01.01.2016.

Проте, на момент розглдяу справи відповідачем не надано постанову «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» у зв`язку з закінченням терміну дії довідки МСЕК та довідку про нараховані та фактично виплачені позивачу страхові виплати за період, починаючи з 01.01.2016.

Факт припинення нарахування та виплати страхових виплат позивачу саме з підстави закінчення терміну дії довідки МСЕК від 16.12.2013 серія 10ААА №098592 підтверджено відповідачем в листі 23.02.2024 №2000-0202-8/32848.

Крім того, факт припинення Торецьким відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахування та виплати страхових виплат ОСОБА_1 підтверджується постановою Першого апеляціного адміністративного суду 05.07.2022 у спварі №200/15479/21.

В свою чергу, суд враховує, що 01.01.2023 набрали чинності зміни до Закону №1105-XIV.

За статтею 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Таким чином, з 01.01.2023 відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області.

При цьому, Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізовано шляхом їх приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є правонаступником всіх прав та обов`язків Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, та є належним відповідачем у цій справі.

Суд відхиляє посилання відповідача на той факт, що паперова справа ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не передавалась, тому відсутні підстави для виплати позивачу заборгованості із щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2016 по 17.06.2021, з підстав, що викладено вище.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, Європейський суду з прав людини в рішенні від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та 71378/10, пункт 52 рішення), а також в рішенні від 19.06.2012 у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakinav.Georgia, заява №17767/08, пункт 72 рішення), зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року встановлено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Оскільки наявними матеріалами справи підтверджено припинення виплати позивачу страхових виплат за розглядаємий період, та в порушення законодавства про страхові виплати не виплачено виниклу заборгованість, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Ізюмського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості із щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2016 по 17.06.2021 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити позивачу заборгованість із щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2016 по 17.06.2021.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн. відповідно до квитанції від 05.03.2024.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 133, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Задовольнити адміністратвний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною бездіяльність Ізюмського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості із щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2016 по 17.06.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місцезнаходження: 61022, Харківська область, м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість із щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2016 по 17.06.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, місцезнаходження: 61022, Харківська область, м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 гривень.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений і підписаний 16.04.2024 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв