Справа № 140/30387/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/30387/23 пров. № А/857/3120/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гудими Л.Я., Качмара В.Я..

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року (ухвалене головуючим суддею Андрусенко О.О. у м. Луцьк, повне судове рішення складено 17 січня 2024 року) у справі №140/30387/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправним та недійсним рішення в частині, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними дії Виконавчого комітету Луцької міської ради щодо прийняття рішення від 07.12.2022 № 663-1, якими перевищено свої повноваження шляхом встановлення правових норм, що суперечать закону та незаконно обмежують права позивача;

визнати протиправним та недійсним положення пункту 2 та додатку 2 до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 № 663-1 в частині самовільного протиправного обмеження пільг, передбачених законодавством України, зокрема Законом України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі - Закон № 875-XII);

визнати протиправним положення пункту 2 та додатку 2 до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 № 663-1 щодо не включення у перелік категорій громадян, яким буде надаватись право безкоштовного проїзду у міському транспорті загального користування (автобусі), всіх осіб з інвалідністю першої та другої груп незалежно від діагнозу та характеру захворювання;

зобов`язати Виконавчий комітет Луцької міської ради внести відповідні зміни до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 № 663-1, а саме: внести у додаток 2 рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 № 663-1 відомості щодо права користуватись пільговим (безкоштовним) проїздом у міському транспорті загального користування інвалідам першої та другої груп незалежно від діагнозу і характеру захворювання;

заборонити Виконавчому комітету Луцької міської ради приймати рішення, якими додатково встановлювати та обмежувати пільги, що передбачені законодавством України;

стягнути з Виконавчого комітету Луцької міської ради на користь позивача для відшкодування завданої моральної шкоди 194450 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 № 663-1 є незаконним, оскільки таке обмежує його право на пільговий проїзд у всіх видах міського транспорту загального користування, зокрема і в автобусах, гарантоване статтею 38-1 Закону № 875-XII, що, у свою чергу, створює конфлікти з працівниками перевізників. При цьому, зазначає, що право на пільги встановлюється виключно законами України, прийняття яких відноситься до повноважень Верховної Ради України, тому присвоєння відповідачем повноважень Верховної Ради України є незаконним. Також позивач зазначає, що незаконними рішеннями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у переживаннях та душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок протиправних рішень відповідача. Моральна шкода за підрахунками позивача становить 194450,00 грн., яку він просить стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем в межах повноважень, не звужує зміст та обсяг права позивача на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (автобусі), не суперечить вимогам Закону № 875-XII. Суд також зазначив, що окрім візуалізації інформації (пункт 4 рішення) перевізники повинні виконувати дане рішення, а також дотримуватися законодавства України щодо пільгового перевезення осіб з інвалідністю, яке оскаржуваним рішенням ніяк не виключено.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку і про безпідставність позовних вимог про зобов`язання Виконавчий комітет Луцької міської ради внести відповідні зміни до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 №663-1 та заборонити відповідачу приймати відповідні рішення, враховуючи встановлені в ході розгляду обставини та дискреційні повноваження Виконавчого комітету Луцької міської ради.

Крім цього, з огляду на необґрунтованість позовних вимог та відсутність обставин для їх задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, яка є похідною.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що спіним рішенням відповідач порушив його право на безкоштовний проїзд у всіх видах пасажирського міського транспорту загального користування, зокрема в автобусах, як це передбачено в ст. 38-1 Закону № 875-XII.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання та йому видано пільговий електронний квиток для оплати реєстрації проїзду в громадському транспорті міста Луцька, про що свідчать копії відповідного пенсійного посвідчення та електронного квитка.

07.12.2022 Виконавчим комітетом Луцької міської ради прийнято рішення №663-1 «Про перелік категорій громадян, яким буде надаватись безкоштовний проїзд при здійсненні перевезень пасажирів громадським транспортом (автобус, тролейбус) Луцької міської територіальної громади у 2023 році», пунктом 2 якого затверджено перелік категорій громадян, що зареєстровані в м. Луцьку та інших населених пунктах, що належать до Луцької міської територіальної громади, і яким бездотаційно буде надаватись безкоштовний проїзд при здійсненні перевезень міським громадським транспортом (автобус) у 2023 році (при пред`явленні відповідного посвідчення та електронного квитка) згідно з додатком 2.

Додатком 2 до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 №663-1 у Перелік категорій громадян, яким бездотаційно буде надаватись безкоштовний проїзд при здійсненні перевезень міським громадським транспортом (автобус) у 2023 році включено такі категорії, зокрема, особи з інвалідністю внаслідок війни (4); особи, що супроводжують особу з інвалідністю внаслідок війни І групи (5); діти з інвалідністю віком до 18 років (8); особи, які супроводжують дітей з інвалідністю віком до 18 років (9); особа з інвалідністю з дитинства І групи (10); особи, що супроводжують особу з інвалідністю з дитинства І групи (11); особа з інвалідністю з дитинства II групи (12); особи з інвалідністю (гемодіаліз, при наявності медичної довідки з лікувальної установи) (13); особи з інвалідністю по зору (19); особи, що супроводжують особу з інвалідністю І групи по зору (20); особи з інвалідністю І групи з ураженням опорно-рухового апарату (21); особи, що супроводжують особу з інвалідністю І групи з ураженням опорно-рухового апарату (22); особи з інвалідністю II групи з ураженням опорно-рухового апарату (23).

Як стверджує ОСОБА_1 , працівниками перевізника йому було повідомлено, що він не має права пільгового (безкоштовного) проїзду у міському транспорті загального користування (автобусах), оскільки рішенням Луцької міської ради встановлено вичерпний перелік категорій осіб, які таким правом користуються та особам з інвалідністю ІІ групи загального захворювання таке право не передбачено.

На інформаційний запит позивача Виконавчий комітет Луцької міської листом від 17.09.2023 № 1-8/314/2023 повідомив, що рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 № 663-1 затверджено переліки категорій громадян, що зареєстровані в м. Луцьку та інших населених пунктах, що належать до Луцької міської територіальної громади, і яким буде надаватись безоплатний проїзд при здійсненні перевезень громадським транспортом у тролейбусах та автобусі Луцької міської територіальної громади у 2023 році, в якому передбачено безоплатний проїзд пільгової категорії «особа з інвалідністю ІІ групи» тільки в електротранспорті. Компенсація за пільгове перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування в бюджеті Луцької міської територіальної громади на 2023 рік не передбачена, тому відповідно до умов договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом пільгові перевезення надаються безкоштовно та бездотаційно згідно з переліком, встановленим рішенням виконавчого комітету на відповідний рік, не більше семи пасажирів одночасно в салоні автобуса під час руху на маршруті, які зареєстровані в Луцькій міській територіальній громаді.

Позивач, вважаючи пункт 2 рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 №663-1 та додаток 2 до вказаного рішення незаконними та такими, що порушують його право на безоплатний проїзд у всіх видах громадського транспорту загального користування, зокрема і в автобусах, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 38-1 Закону № 875-XII особи з інвалідністю I та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи або дитину з інвалідністю), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю першої групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю або дитину з інвалідністю), мають право на 50-відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях (маршрутах) повітряного, залізничного, морського, внутрішнього водного та автомобільного транспорту в період з 1 жовтня по 15 травня.

Пільгове перевезення осіб з інвалідністю здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України «Про транспорт».

Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.10.2017 № 812 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» доповнено пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 другим абзацом в наступній редакції. «Порядок проїзду міським пасажирським автомобільним транспортом і його оплати, права та обов`язки пасажирів, а також відносини перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг, враховуючи особливості транспортної інфраструктури та наявність автоматизованої системи обліку оплати проїзду, визначаються Правилами користування міським пасажирським автомобільним транспортом, що затверджуються відповідним органом місцевого самоврядування.».

Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних повноважень виконавчого комітету міської ради належить право затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до Правил користування міським та приміським пасажирським транспортом (тролейбусом, автобусом) у Луцькій міській територіальній громаді в новій редакції (далі - Правила), які затверджені рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 17.03.2021 № 205-1 електронний квиток проїзний документ встановленої форми, який після реєстрації в автоматизованій системі обліку оплати проїзду (далі АСООП) дає право пасажиру на одержання транспортних послуг. Види, форми носіїв та порядок обігу електронного квитка визначається органом місцевого самоврядування. Електронні квитки можуть бути персоніфіковані та неперсоніфіковані.

Персоніфікація електронного квитка процес, що передбачає отримання від особи, яка має право на пільгу або бажає персоніфікувати особистий електронний квиток, її фотокартки, прізвища, імені та по батькові, підтвердження права на пільгу (державного зразка), видачу персоніфікованого електронного квитка.

Пільга право пасажира на безоплатний проїзд (повна пільга) чи проїзд за зниженою вартістю (часткова пільга). Усі пільги підлягають персоніфікації.

Пунктом 3.3 Правил визначено, що право на проїзд у транспортних засобах особам, що користуються пільгою (повною або частковою), дає персоніфікований електронний квиток після реєстрації в АСООП та отриманий пасажиром квиток при наявності відповідного посвідчення.

Згідно з пунктом 3.16 Правил виконавчий комітет міської ради може визначати порядок користування транспортними послугами пасажирами, яким надано право пільгового проїзду (кількість проїздів у певний період часу, час користування транспортними послугами).

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів встановила, що особи з інвалідністю II групи мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності електронного квитка, який видається на безоплатній основі.

Статтею 12 Закону України від 10.11.1994 №232/94-ВР «Про транспорт» (далі Закон № 232/94-ВР) визначено обов`язки та права підприємств транспорту, зокрема, встановлено, що підприємства транспорту зобов`язані забезпечувати: потреби громадян, підприємств і організацій у перевезеннях; обслуговування пасажирів під час довготривалих перевезень доброякісною питною водою, харчуванням, можливість задоволення інших біологічних потреб; якісне і своєчасне перевезення пасажирів, вантажів, багажу, пошти; виконання державних завдань (контрактів) щодо забезпечення потреб оборони і безпеки України; безпеку перевезень; безпечні умови перевезень; запобігання аваріям і нещасним випадкам, усунення причин виробничого травматизму; охорону навколишнього природного середовища від шкідливого впливу транспорту; права на пільги громадян щодо користування транспортом.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Органи місцевого самоврядування входять до системи органів державного регулювання та контролю діяльності автомобільного транспорту. Згідно із частиною дев`ятою статті 6 Закону №2344-III органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2344-III на міських, приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території однієї територіальної громади, забезпечення організації пасажирських перевезень покладається на виконавчий орган ради, що представляє інтереси відповідної територіальної громади.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону № 2344-III відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Згідно із ч. 1 ст. 42 Закону № 2344-III договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ст. 29 Закону № 2344-III автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Згідно зі ст. 37 Закону №2344-III пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що з аналізу наведеного вище слідує, що саме автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забезпечують пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами; такому автомобільному перевізнику забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, реалізація права на пільговий проїзд відбувається у порядку та умовах, встановлених законом. Право громадян на пільговий проїзд на автобусних маршрутах загального користування, які відповідно до законодавства користуються такими правами, не ставиться у залежність від проведення органом місцевого самоврядування компенсації витрат перевізника у зв`язку із таким перевезенням.

Відтак, не проведення такої компенсації витрат або їх компенсування перевізнику не у повному обсязі ніяким чином не впливає на інтереси позивача у реалізації в установленому порядку права на пільговий проїзд.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що пунктом 2 рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 № 663-1 «Про перелік категорій громадян, яким буде надаватись безкоштовний проїзд при здійсненні перевезень пасажирів громадським транспортом (автобус, тролейбус) Луцької міської територіальної громади у 2023 році» затверджено перелік категорій громадян, що зареєстровані в м. Луцьку та інших населених пунктах, що належать до Луцької міської територіальної громади, і яким бездотаційно буде надаватись безкоштовний проїзд при здійсненні перевезень міським громадським транспортом (автобус) у 2023 році (при пред`явленні відповідного посвідчення та електронного квитка) згідно з додатком 2.

Пунктом 4 рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 № 663-1 також зобов`язано Відділ транспорту довести до відома підприємств та підприємців, які здійснюють перевезення пасажирів на міських та приміських автобусних маршрутах, та включити додатки 2 та 3 рішення до переліку візуальної інформації у транспортних засобах.

Проаналізувавши пункт 2 рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 № 663-1 та додаток 2 до вказаного рішення, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем в межах повноважень, не звужує зміст та обсяг права позивача на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (автобусі), не суперечить вимогам Закону № 875-XII.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що органи місцевого самоврядування не несуть відповідальність за дії перевізників

Колегія суддів поділяє доводи відповідача, в тому, що якщо перевізники відмовляються у виконанні норм законодавства, то чому позов подано до Виконавчого комітету Луцької міської ради, а не до перевізника, який відмовляє позивачу у безоплатному проїзді.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

Перевізники, які здійснюють перевезення по місту Луцьку є юридичними особами приватного права і не є комунальними підприємствами та несуть відповідальність за свої дії самостійно, окрім КП «Луцьке підприємство електротранспорту», на яке у позивача скарг немає.

Оскаржуване рішення прийняте на 2023 рік. Рішення такого ж плану, але за попередні роки приймаються відповідачем щорічно.

ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом про оскарження аналогічного рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради за 2018 рік.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 у справі № 803/993/18, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2019 у справі 803/993/18 та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі № 803/993/18 повністю відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про зобов`язання привести рішення Виконавчого комітету Луцької міської від 06.12.2017 року №743-1 «Про перелік категорій громадян, яким додатково надаватимуться пільги при здійсненні перевезень пасажирів у автобусах на міських маршрутах в м. Луцьку у 2018 році» у відповідність до законодавства України та зобов`язання утриматись від прийняття рішень, що суперечать нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу, стягнення з відповідача 1000000 грн завданої моральної шкоди.

При цьому у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі 803/993/18 вказано: «Пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень (стаття Відповідно до підпунктів 10-12 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет наділений власними повноваженнями, зокрема щодо затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством; прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду; встановлення порядку функціонування та вимог до автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності, а також видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки прийняте відповідачем оскаржуване рішення не звужує права відповідача на право безоплатного проїзду у міському транспорті, не суперечить вимогам Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю», крім того вказане рішення чітко зазначає, що перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах, зобов`язані включити пункт 1 рішення до переліку візуальної інформації у транспортних засобах. Окрім візуалізації інформації вони повинні виконувати дане рішення, а також дотримуватися законодавства України щодо пільгового перевезення осіб з інвалідністю, яке оскаржуваним рішенням ніяк не виключено. Що ж стосується інших позовних вимог, то суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в їх задоволенні.»

Таким чином, колегія суддів вважає, що Верховний Суд, надавав оцінку у аналогічній справі між тими самими сторонами, а тому обґрунтовано вважаємо, що позов та апеляційна скарга є безпідставними, таким що не підлягає до задоволення.

Також, суд першої інстанції дійшов вірного висновку і про безпідставність позовних вимог про зобов`язання Виконавчий комітет Луцької міської ради внести відповідні зміни до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.12.2022 №663-1 та заборонити відповідачу приймати відповідні рішення, враховуючи встановлені в ході розгляду обставини та дискреційні повноваження Виконавчого комітету Луцької міської ради.

Крім цього, з огляду на необґрунтованість позовних вимог та відсутність обставин для їх задоволення, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, яка є похідною.

Відтак, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі №140/30387/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 15 квітня 2024