Справа № 400/1855/24
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 р. № 400/1855/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівГоловне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, , вул. Зодчих, 22,м. Вінниця,Вінницька обл., Вінницький р-н,21005

провизнання протиправним та скасування рішення №10 від 22.01.2024, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 10 від 22.01.2024 року про відмову в призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.03.1985 р. по 01.11.1985 р., з 01.03.1986 р по 01.11.1986 р., з 01.03.1987 р. по 01.11.1987 р., з 01.03.1988 р. по 01.11.1988 р., з 01.03.1989 р. по 01.11.1989 р., згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 13.12.1990 р. з дня призначення пенсії, а саме з 26.11.2023 року з урахуванням заяви про призначення пенсії № 229 від 16.01.2024 р., та з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2021-2023 р.р.), що передують року звернення за призначенням пенсії, а Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області здійснити її виплату.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

26.03.2024 р. відповідачем 1 подано відзив на позов, де вказано, що за результатами розгляду документів, до страхового стажу, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 не зараховано періоди роботи:

- з 01.03.1985 по 01.11.1985, з 01.03.1986 по 01.11.1986, з 01.03.1987 по 01.11.1987, з 01.03.1988 по 01.11.1988, оскільки за дані періоди не зазначено дату звільнення;

- з 01.03.1989 по 01.11.1989, оскільки за даний період не зазначено дату звільнення, а також в архівній довідці від 23.10.2023 №213/06-04 зазначено прізвище ОСОБА_2 , яке не відповідає паспорту (Грігорян) та по батькові зазначено в скороченій формі.

Страховий стаж позивача склав 24 років 10 місяців 22 день (при необхідних 30 років). Враховуючи викладене, Головне управління рішенням від 22.01.2024 №10 відмовило в призначенні позивачу пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (30 років). Тому, Головне управління вважає, що прийняте законне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058), а отже, відсутні підстави для задоволення позову.

27.03.2024 р. відповідач 2 подав відзив на позов, який аналогічний відзиву відповідача 1.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

16.01.2024 р. позивач звернулася до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії за віком.

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 1.

Рішенням відповідача 1 від 22.01.2024 р. № 10 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058. У рішенні зазначено, що до страхового стажу, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 не зараховано періоди роботи:

- з 01.03.1985 по 01.11.1985, з 01.03.1986 по 01.11.1986, з 01.03.1987 по 01.11.1987, з 01.03.1988 по 01.11.1988, оскільки за дані періоди не зазначено дату звільнення;

- з 01.03.1989 по 01.11.1989, оскільки за даний період не зазначено дату звільнення, а також в архівній довідці від 23.10.2023 №213/06-04 зазначено прізвище ОСОБА_2 , яке не відповідає паспорту (Грігорян) та по батькові зазначено в скороченій формі.

Страховий стаж позивача склав 24 років 10 місяців 22 день (при необхідних 30 років)., що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років..

Позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком досяг 60 років. Таким чином, для призначення пенсії позивачу необхідно мати 30 років страхового стажу. Саме відсутність 30 років страхового стажу стала підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Перший запис про роботу позивача датований 01.03.1985 р. На той час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162. За приписами вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та КЦСПС від 06.09.1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Як свідчить архівна довідка від 11.09.2023 р., документи колгоспу «Победа» за 1985-1988 роки на зберігання до архіву надійшли в неповному складі.

Отже, недоліки в заповненні трудової книжки та не виконання обов`язку з передачі до архіву документів не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.

Дати прийняття на роботу та звільнення за спірні періоди у трудовій книжці вказані. Помилка в написанні прізвища позивача та неповне написання по батькові є суто технічними та не можуть свідчити про невідповідність архівної довідки від 23.10.2023 р. № 213/06-04 фактичним обставинам.

Суд критично ставиться до тверджень відповідачів щодо неможливості зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування відповідних періодів до страхового стажу позивача.

Отже, рішення від 22.01.2024 р. № 10 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та належить скасуванню, а відповідні періоди роботи належать зарахуванню до страхового стажу позивача.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зобов`язання відповідача 2 зарахувати до пільгового стажу спірні періоди роботи та повторно розглянути заяву про призначення пенсії є достатнім способом захисту порушеного права позивача.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію задоволенню не підлягає, оскільки призначення та нарахування пенсії є дискреційними повноваженнями органів ПФУ, суд не має повноважень визначати всі необхідні умови для призначення пенсії, у тому числі обраховувати необхідний страховий стаж, та зобов`язувати органи ПФУ призначити пенсію.

Позовні вимоги в частині зобов`язання призначити пенсію з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2021-2023 р.р.), що передують року звернення, є передчасними, оскільки права позивача в цій частині не порушені станом на дату звернення до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів солідарно підлягає 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ідентифікаційний код 13322403) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправним та скасування рішення № 10 від 22.01.2024 року про відмову в призначені пенсії за віком; зобов`язання провести призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.03.1985 р. по 01.11.1985 р., з 01.03.1986 р по 01.11.1986 р., з 01.03.1987 р. по 01.11.1987 р., з 01.03.1988 р. по 01.11.1988 р., з 01.03.1989 р. по 01.11.1989 р., згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 13.12.1990 р. з дня призначення пенсії, а саме з 26.11.2023 року з урахуванням заяви про призначення пенсії № 229 від 16.01.2024 р., та з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2021-2023 р.р.), що передують року звернення за призначенням пенсії, здійснити її виплату задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 22.01.2024 р. № 10 про відмову у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи в колгоспі «Победа» з 01.03.1985 по 01.11.1985, з 01.03.1986 по 01.11.1986, з 01.03.1987 по 01.11.1987, з 01.03.1988 по 01.11.1988, 01.03.1989 по 01.11.1989.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2024 р. про призначення пенсії.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ідентифікаційний код 13322403) судовий збір у сумі 302,80 грн (триста дві грн 80 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 302,80 грн (триста дві грн 80 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17.04.2024 р.

Суддя Н. В. Лісовська