Справа № 420/7702/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7702/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідача - ОСОБА_1 в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП№73657956 від 16.02.2024 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 по справі № 420/19866/23, яке набрало законної сили 16.10.2023, ОСОБА_1 03.01.2024 проведено перерахунок з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 02.08.2021 року № 33/36-2621 про розмір грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2024 становить 32053,79 грн. Сума доплати за період з 01.12.2019 по 31.01.2024 з урахуванням фактично виплачених сум склала 656149, 50 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

В подальшому, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21.12.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №73657956 за виконавчим листом № 420/19866/23 виданим 08.12.2023.

Проте, незважаючи на виконання судового рішення Головним управлінням в межах покладених зобов`язань та не враховуючи роз`яснення щодо виплати коштів після їх виділення Головному управлінню, старшим державним виконавцем 16.02.2024 безпідставно винесено постанову ВП №73657956 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Позивач вважає, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.01.2024 в сумі 656149, 50 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Також позивач повідомляє, що оскільки питання виплати пенсії без обмеження максимальним розміром не розглядалось в зазначеному рішенні суду по справі № 420/20528/23. Розмір пенсії заявника залишився в попередньому розмірі.

Позивач вказує, що Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 85450386), від 23.04.2020 справі № 560/523/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 88886054) та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-a (реєстраційний номер в ЄДРСР 71834551) дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладання штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Старшим державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу не враховано викладені обставини (факт повного виконання рішення суду Головним управлінням в межах, допустимих діючим законодавством, до відкриття виконавчого провадження), що призвело до порушення норм законодавства, що стосується притягнення боржника до відповідальності згідно з вимогами Закону № 1404.

Ухвалою суду від 26.03.2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України. Справу призначено до судового розгляду на 05.04.2024 року 10:00 год.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що 10.01.2024 у відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження до відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.01.2024 вих. №1500-0505-5/933 про виконання рішення та додатки до нього. Зазначеним листом, серед іншого, повідомлено наступне: «... Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 по справі № 420/19866/23, яке набрало законної сили 16.10.2023, ОСОБА_1 02.01.2024 проведено перерахунок з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 02.08.2021 року №33/36-2621 про розмір грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2024 становитиме 32053, 79 грн. Сума доплати за період з 01.12.2019 по 31.01.2024 з урахуванням фактично виплачених сум склала 656149, 50 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації...». Зі змісту наданих на адресу відділу копій протоколів перерахунку пенсії встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України на виконання рішення суду, 02.01.2024 було проведено перерахунок пенсії стягувача з 01.12.2019 року, пенсія визначена у розмірі 32053, 79 грн. 02.01.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України на виконання рішення суду було здійснено перерахунок пенсії стягувача з 01.03.2022 року, підсумок пенсії (з надбавками) визначений у розмірі 38092, 14 грн.; з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати складає 32053, 79 грн. Окрім того, 02.01.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України на виконання рішення суду було здійснено перерахунок пенсії стягувача з 01.02.2024 року; підсумок пенсії (з надбавками) визначений у розмірі 38092, 14 грн.; з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати складає 32053, 79 грн.

14.02.2024 на адресу відділу надійшла заява представника стягувача щодо невиконання рішення суду, а саме обмеження пенсії її максимальним розміром та вжиття заходів примусового характеру. Так, перевіривши надані ГУ ПФУ в Одеській області на адресу відділу копії протоколів перерахунку пенсії стягувача та беручи до уваги аргументи стягувача щодо невиконання рішення суду, слід дійти висновку про невиконання рішення суду без поважних причин. 16.02.2024 державним виконавцем відділу керуючись вимогами статей 63,75 Закону прийнято постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.

Від представника третьої особи надійшли письмові пояснення в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що відповідач нарахував з 01.12.2019 позивачу пенсію у розмірі 32 053,79 грн., виплачує її без нарахування щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000,00 грн. та обмеживши її максимальним розміром. З викладених розрахунків видно, що ОСОБА_1 нарахована пенсія боржником у розмірі 40092, 14 грн., тобто, вказаний розмір має бути виплачений без обмеження максимального розміру з урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., але пенсію у розмірі 40092, 14 грн. Боржник не виплачує, так як свавільно вирішив, що максимальний розмір пенсії позивача має становити 32053, 79 грн. Боржник у листах від 02.01.2024 та від 03.01.2024 та доданих до них перерахунках пенсії від 02.01.2024 та від 03.01.2024 повідомив про відмову виконувати рішення суду та відмовся виплачувати пенсію Позивачу без обмеження максимального розміру та 05.02.2024 виплатив позивачу пенсію у розмірі 32053,79 грн., а тому вважає, що відповідач належним чином застосував заходи примусу до позивача у зв`язку з умисним невиконанням рішення суду. Факт протиправного невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2023, у справі №420/19866/23, встановлений також окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі №420/19866/23. З викладеного видно, що позивач не виконує рішення суду щодо виплати пенсії без обмеження максимального розміру, а у позиві Позивач зазначає про підстави не виплати заборгованості з пенсії і не вказує про підстави не здійснення нарахування пенсії відповідно до рішення суду. Тобто, на позивача правомірно накладено штраф у зв`язку з невиконанням ним рішення суду. Крім того, неправильне нарахування пенсії без врахування рішення суду тягне за собою неправильне визначення суми заборгованості з пенсії.

У судове засідання, призначене на 05.04.2024 року, сторони не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, згідно приписів ст.268 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових адміністративних справ, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини: Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 № 420/19866/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області: 1) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 02.08.2021 №33/36-2621 про розмір грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум; 2) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.05.2022 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 гривень, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Рішення суду набрало законної сили 16 жовтня 2023 року.

08.12.2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/19866/23 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 02.08.2021 №33/36-2621 про розмір грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) постановою від 21.12.2023 року відкрито виконавче провадження №73657956 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/19866/23, виданого 08.12.2023 року.

Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту винесення постанови.

Листом від 31.01.2024 року Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 по справі № 420/19866/23, яке набрало законної сили 16.10.2023, ОСОБА_1 02.01.2024 проведено перерахунок з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 02.08.2021 року № 33/36-2621 про розмір грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії.

Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2024 становитиме 32053,79 грн.

Сума доплати за період з 01.12.2019 по 31.01.2024 з урахуванням фактично виплачених сум склала 656149,50 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Додатково повідомлено, що Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено.

Станом на 02.01.2024 за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 20.09.2020 включно.

Враховуючи вищезазначене, погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

У зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 "Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги", починаючи з 1 квітня 2021 року асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України.

Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.01.2024 в сумі 656149,50 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України (копія розрахунку на доплату пенсії додається).

Враховуючи викладене, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404 "Про виконавче провадження" позивач просив закінчити виконавче провадження по виконавчому листу № 420/19866/23, виданому 08.12.2023 Одеським окружним адміністративним судом.

16.02.2024 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП №73657956 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу від 10.01.2024 року, позивач звернувся до суду з даним позовом

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, здійснюється органами державної виконавчої служби.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження, встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентований статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 року у справі № 420/19866/23 ним виконано.

Водночас, відповідачем накладено штраф у розмірі 5100 грн. на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання рішення суду.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 року у справі № 420/19866/23, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 без обмеження максимальним розміром.

Згідно направленого відповідачу розрахунку на доплату пенсії ОСОБА_1 (пенсійна справа №), сума доплати за період з грудня 2019 року по січень 2024 року складає 656149,50 грн.

Листом від 31.01.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило державного виконавця про те, що ОСОБА_1 02.01.2024 проведено перерахунок з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» від 02.08.2021 року № 33/36-2621 про розмір грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2024 становитиме 32053,79 грн. Сума доплати за період з 01.12.2019 по 31.01.2024 з урахуванням фактично виплачених сум склала 656149,50 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Отже, на виконання рішення суду у справі № 420/19866/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 по 31.01.2024 та розраховано суму доплати за період з грудня 2019 року по січень 2024 року.

Проте, виплата доплати за вказаний період не відбулась.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 75 Закону України Про виконавче провадження визначена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Зокрема, згідно з ч. 1 цієї статті, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону).

Аналіз визначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає встановлення факту невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України Про виконавче провадження. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

У свою чергу, Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10. 2021 у справі № 360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 зазначив, невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Суд зауважує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірної постанови слугувало те, що станом на час винесення останньої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не виконано рішення суду справі № 420/19866/23 в частині виплати донарахованої суми пенсії.

Між тим, як на підставу щодо невиконання в повному обсязі судового рішення у вищезазначеній справі, позивач вказує на відсутність фінансування, необхідного на виплату коштів за судовими рішеннями.

Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що вже перераховані суми пенсії не було виплачено стягувачу у зв`язку з відсутністю бюджетного асигнування.

На підставі наведеного, слід зазначити, що обставини, на які посилається ГУ ПФУ, в своїй сукупності свідчать, що невиплата в повному обсязі перерахованої пенсії не зумовлена недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків.

Разом з цим, державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано мотивованого обґрунтування про визнання або не визнання причин не виконання рішення суду неповажними.

У розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статті 8 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України належна поза розумним сумнівом вмотивованість офіційного письмового документу владного суб`єкта є гарантією особи на доступ до суду. Незабезпечення владним суб`єктом цієї вимоги призводить до однозначної та очевидної протиправності управлінського діяння у зв`язку з дефектом у юридичній визначеності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.03.2021 року по справі №520/4577/19, у постанові від 09.12.2020 року по справі №824/1276/18-а.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 року у справі №754/3105/17) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Щодо встановлення в оскаржуваній постанові факту виплати стягувачу пенсії з обмеженням максимальним розміром суд зазначає наступне.

Відповідно наявних в матеріалах справи листків, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 року у справі № 420/19866/23, ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 без обмеження максимальним розміром. Надалі, при перерахунках пенсії стягувача з 01.03.2022 року, 01.03.2023 року та 01.02.2024 року розмір її пенсії був обмежений максимальним розміром.

Між тим, суд акцентує увагу сторін на тому, що рішенням суду від 13.09.2023 року не встановлювався обов`язок для Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 без будь-яких обмежень максимальним розміром за всі наступні періоди перерахунків. Рішення суду не може бути абсолютним у правовідносинах які є триваючими та схильними до змін у зв`язку з модифікацією національного законодавства та інших чинників, тобто рішення суду не може регулювати відносини, які виникають у майбутньому під час реалізацією особою своїх соціальних прав.

Під час розгляду справи №420/19866/23 судом не вирішувалось питання щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при її перерахунку, зокрема з 01.03.2022 року, 01.03.2023 року та 01.02.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення суду від 13.09.2023 в частині проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 без обмеження максимальним розміром пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, жодних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та рішень, до суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №73657956 від 16.02.2024 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн., є протиправною та належить до скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, оскільки до участі у даній справі свідки залучені не були та експертиза не проводилась, підстави для стягнення судових витрат з відповідача в межах розгляду даної справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП№73657956 від 16.02.2024 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К.Василяка