Справа № 420/28986/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за період з 01.04.2022 по 02.04.2022;

зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за період з 01.04.2022 по 02.04.2022;

визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 03.04.2022 по 30.04.2022;

зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 03.04.2022 по 30.04.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій академії (м.Одеса) (далі - Відповідач) по 02.04.2022. Наказом начальника Військової академії від 02.04.2022 року №78 (по стройовій частині) Позивача, призначеного наказом начальника Військової академії (м. Одеса) (по особовому складу) від 30 березня 2022 року № 9 на посаду начальника розвідки відділення артилерії військової частини НОМЕР_1 , та вважати, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби та з 02 квітня 2022 року виключити зі списків особового складу академії, всіх видів забезпечення.

Як вказує позивач, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка перебувала на грошовому забезпеченні у відповідача, в періоди: з 03.04.2022 по 10.04.2022, з 10.04.2022 по 13.06.2022, з 13.06.2022 по 07.07.2022, з 07.07.2022 по 03.09.2022, з 08.09.2022 по 18.10.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області; м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області, с. Микільське Оріхівського району Запорізької області; с. Новоселівка Оріхівського району Запорізької області та що у зв`язку з цим позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі 30000 грн за весь час перебування на військовій службі під час дії воєнного стану на територій України, та у збільшеному до 100 000 грн, в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., за періоди з 03.04.2022 но 10.04.2022, з 10.04.2022 по 13.06.2022, з 13.06.2022 по 07.07.2022, з 07.07.2022 по 03.09.2022, з 08.09.2022 по 18.10.2022.

Але, зазначає позивач, попри безпосередню участь позивача у бойових діях, йому не було нараховано та виплачено додаткової винагороди, у розмірі збільшеному до 100000 грн, в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., за квітень 2022 року (належну до виплати у травні 2022 року), а також, не було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000 грн за період з 01 квітня по 02 квітня 2022 року.

Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною.

Ухвалою суду від 30.10.2023 року адміністративний позов залишено без руху та позивачу надано час для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з відповідними доказами поважності причин його пропуску та адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст. 160 КАС України.

Ухвалою суду від 10.11.2023 року продовжено позивачу строк усунення недоліків адміністративного позову. Повідомлено позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Позивачем на виконання ухвали суду від 10.11.2023 року усунуто недоліки адміністративного позову.

До суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що з позовними вимогами викладеними у позовній заяві відповідач не згоден, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представником відповідача у позовній заяві вказано, що майор ОСОБА_1 у період з 14.03.2022 року по 04.04.2022 року займався передачею своєї посади та матеріальний цінностей, будь-яких наказів про встановлення додаткової винагороди ОСОБА_1 у вказаний період у військовій академії (м.Одеса) не має, також не має і бойових розпоряджень або наказів, які б підтверджували безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах у вказаний період.

Також представник відповідача зазначає, що під час передачі посади та матеріальних цінностей у майора ОСОБА_1 була виявлена нестача матеріальних засобів у підрозділі. З цього приводу наказом начальника Військової академії (м.Одеса) від 03.04.2022 року №198 було призначено службове розслідування, за результатами якого виявлена нестача під час прийому-передачі посади останнім на суму 207 164,82 грн. та відповідно до наказу начальника Військової академії (м.Одеса) (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.04.2022 року №245 «Про результати службового розслідування», за неналежне виконання службових обов`язків, яким начальника 23 навчального курсу факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та ССО Військової академії ( АДРЕСА_1 ) майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголосити «СУВОРУ ДОГАНУ», позбавлено премії в повному обсязі за квітень 2022 року та відповідно до абзацу 11 пункту 10 телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298, щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, не включено до наказу начальника Військової академії про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за квітень 2022 року.

Представник відповідача також вказує, що із зазначеними вище наказами майор ОСОБА_1 був ознайомлений належним чином, свою вину визнав та почав виплачувати завдану шкоду на користь Міністерства оборони України, про що свідчить довідка фінансово-економічної служби Військової академії (м.Одеса) (додається до відзиву).

20.11.2023 року ухвалою суду визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій академії (м.Одеса) по 02.04.2022 та наказом начальника Військової академії від 02.04.2022 року №78 (по стройовій частині) позивача, призначеного наказом начальника Військової академії (м. Одеса) (по особовому складу) від 30 березня 2022 року № 9 на посаду начальника розвідки відділення артилерії військової частини НОМЕР_1 , та вважати, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби та з 02 квітня 2022 року виключено зі списків особового складу академії, всіх видів забезпечення.

Наказом начальника Військової академії від 03.04.2022 №79 (по стройовій частині) ОСОБА_1 з 03 квітня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення і позивач вважається таким, що з 03 квітня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом начальника Військової академії (м.Одеса) від 03.04.2022 року №198 було призначено службове розслідування комісією за фактом нестачі, виявленої під час прийому передачі майна факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та ССО, за результатами якого наказом начальника Військової академії (м.Одеса) (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.04.2022 року №245 «Про результати службового розслідування», за неналежне виконання службових обов`язків, визначених статтями 11, 16, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 2.3, 2.4, 3.1.3 Положення про військове (корабельне) господарство у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, начальника 23 навчального курсу факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та ССО Військової академії ( АДРЕСА_1 ) майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголосити «СУВОРУ ДОГАНУ».

Пунктом 3 зазначеного наказу відповідно до абзацу 11 пункту 10 телеграми Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298, щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, наказано не включати начальника 23 навчального курсу факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та ССО Військової академії ( АДРЕСА_1 ) майора ОСОБА_1 до наказу начальника Військової академії про виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за квітень 2022 року.

Також у пункті 5 вказаного наказу майора ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі завданої з його вини шкоди в сумі 207164,82 грн.

Відповідно до наказу начальника Військової академії (м.Одеса) від 01.05.2022 року №253 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (зі змінами) та на підставі рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року № 248/1217 наказано не виплачувати додаткову винагороду на період дії воєнного стану у розмірі 30 000 грн. пропорційно дням проходження служби за період з 01 квітня по 02 квітня 2022 року військовослужбовцям, які вчинили правопорушення, відповідно до Додатку до цього наказу, зокрема ОСОБА_1 .

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.10.2022 №164 майора ОСОБА_1 , начальника розвідки відділення артилерії військової частини НОМЕР_1 при Військовій академії ( АДРЕСА_1 ), призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 14 вересня 2022 року № 1260 на посаду командира НОМЕР_2 батальйону охорони НОМЕР_3 бригади тактичної авіації Повітряних Сил Збройних Сил України, вважати, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. 18 жовтня 2022 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який станом на дату прийняття рішення не скасовано та не припинено.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року №400, від 07 липня 2022 року №793, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, водночас розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та до 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до Постанови КМУ №217 від 07.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виключивши в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби)».

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №217 від 07.03.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою КМУ №350 від 22.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка.

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №350 від 22.03.2022 вона набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Аналіз вищеназваних норма свідчить, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю збільшується до 100000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Так, спірним у даній справі є те, що на думку позивача відповідач протиправно не нараховував та не виплачував йому додаткову винагороду за 01 та 02 квітня 2022 року у розмірі 30000,00 грн та у розмірі 100000,00 грн у період з 03.04.2022 по 30.04.2022.

При цьому, щодо додаткової винагороди позивача за період 01-02.04.2022 року суд зазначає, що зважаючи на те, що наказом від 22.04.2022 року №245 «Про результати службового розслідування» наказано не включати начальника 23 навчального курсу факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та ССО Військової академії (м.Одеса) майора ОСОБА_1 до наказу начальника Військової академії про виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за квітень 2022 року, а наказом начальника Військової академії (м.Одеса) від 01.05.2022 року №253 наказано не виплачувати ОСОБА_1 додаткову винагороду на період дії воєнного стану у розмірі 30000 грн. пропорційно дням проходження служби за період з 01 квітня по 02 квітня 2022 року як військовослужбовця, який вчинив правопорушення, оскільки доказів скасування таких наказів до суду не надано, відтак вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо додаткової винагороди позивача у розмірі 100000,00 грн у період з 03.04.2022 по 30.04.2022 суд зазначає, що позивачем на підтвердження зазначених позовних вимог до суду надано копію довідки військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2023 року №1466, в якій зазначено, що позивач в період з 03.04.2022 по 10.04.2022, з 10.04.2022 по 13.06.2022, 3 13.06.2022 по 07.07.2022, з 07.07.2022 по 03.09.2022, з 08.09.2022 по 18.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області; м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області; с. Микільське Оріхівського району Запорізької області; с. Новоселівка Оріхівського району Запорізької області, підстава: наказ командувача УВ «Південь» № 61 від 19.04.2022; накази командира в/ч НОМЕР_4 № 99 від 18.04.2022, № 191 від 19.07.2022; бойове розпорядження Командувача угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №810/1/86 ОКП - КРИВИЙ РІГ; бойове розпорядження командира НОМЕР_5 окремої піхотної бригади № 568 від 10.06.2022; наказ командувача УВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № 18 від 04.07.2022; накази командира в/ч НОМЕР_6 № 155 від 13.062022, № 180 від 07.07.2022; бойове розпорядження ОУВ «Дніпро» № 568 від 10.06.2022; накази командира в/ч НОМЕР_7 № 92 від 07.07.2022, № 167 від 20.09.2022, № 167 від 20.09.2022, № 205 від 28.10.2022: бойове розпорядження ОУВ «Дніпро» № 60т//окп/бр від 26.06.2022; бойове розпорядження 128 огшбр № Р-906ДСК/КП від 06.07.2022.

Проте, суд зазначає, що у такий період позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а тому відповідно до пункту 1 Постанови №168 питання призначення (нарахування) позивачу додаткової винагороди за період з 03.04.2022 по 30.04.2022 повинне було вирішуватись саме військовою частиною НОМЕР_1 .

При цьому, як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, військова частина НОМЕР_1 перебувала у спірному періоді на грошовому забезпеченні у Військовій академії ( АДРЕСА_1 ).

Однак, відповідач у такому випадку є органом, який здійснює виплату позивачу нарахованого грошового забезпечення, а його нарахування здійснюється військовою частиною, у якій позивач проходив службу, а саме військовою частиною НОМЕР_1 .

Проте, відповідачем позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 у даній справі не заявляє та її у якості другого відповідача не вказує.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч.2 ст.124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.8 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом наведених норм судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси особи.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема, від 19 квітня 2018 року у справі №800/442/17, від 19 квітня 2018 року у справі №800/440/17, від 25 квітня 2018 року у справі №711/7586/16-а, від 31 травня 2018 року у справі №587/300/16-а.

Рішенням від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

При цьому особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки саме цієї особи у сфері публічно-правових відносин.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до рішення Верховного Суду від 19.03.2018 справа № 9901/414/18, провадження № П/9901//414/18 завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому, захист прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Для того щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Зважаючи на те, що у частині позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 03.04.2022 по 30.04.2022 права позивача військовою Академією (м. Одеса) не порушено, відтак вказані позовні вимоги позивача є безпідставними.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Військова академія (м. Одеса) (, адреса: вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, 65009).

Суддя Марин П.П.

.