Справа № 580/3571/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 квітня 2024 року справа № 580/3571/24

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

11.04.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання та листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо не нарахування та невиплати йому за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 індексації грошового забезпечення зі встановленням базового місяця січня 2008 року;

визнання протиправними дій щодо не врахування вимог абзаців 4-6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, під час нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 01.09.2023;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення зі встановленням базового місяця січня 2008 року;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та доплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 01.09.2023 з урахування вимог абзаців 4-6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Обґрунтовуючи зазначив, що позивач проходив військову службу у відповідача з 12.09.2016 до 01.09.2023. У січні 2024 року звернувся листом до відповідача з проханням надати інформацію щодо нарахування та виплати за вказані вище періоди індексації грошового забезпечення. 25.03.2024 отримав відповідь відповідача, в якій останній повідомив, що за період з 01.01.2016 до 28.02.2018 індексація не нараховувалась та не виплачувалась, а за період з 01.03.2018 до 01.09.2023 виплачена в повному розмірі із застосуванням базового місяця березня 2018 року.

Того ж дня на адресу суду від позивача надійшла заява вх. №18371/24, в якій просив поновити процесуальний строк на подання позовної заяви та прийняти її до розгляду (далі Заява), до неї додав довідку про проходження військової служби (трудову діяльність) та копію посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 . Обґрунтовуючи зазначив, що після виключення зі списків особового складу відповідача він зарахований до штатного Інституту інформаційно-телекомунікаційних технологій та кібероборони Національного університету оборони України. На військову службу вступив добровільно 23.04.2007 і безперервно проходить військову службу. У квітні 2024 року отримав лист відповідача, з якого йому стало відомо, що відповідач виплачував індексацію з порушенням норм чинного законодавства. Тому звернувся до суду зі вказаним позовом. Посилався на воєнний стан. Вказав, що є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення, та проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом з послужного списку, посвідченням офіцера та посвідченням УБД. На підставі вказаного та враховуючи особливості проходження служби, у т.ч. відрядження за межі гарнізону, не мав можливості відстежувати чи були порушені його права на отримання індексації грошового забезпечення відповідачем, оскільки вважав, що всі виплати здійснювались згідно з чинним законодавством. Посилався на постанову Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 та інші, а також на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 №1-13/2013 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), ст.ст.1, 12 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якого у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

Спір виник із публічно-правових відносин, належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства. Позовна заява подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність. Однак підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Довідкою про проходження військової служби (трудову діяльність) підтверджується, що позивач проходив військову службу у відповідача у період з 12.09.2016 до 01.09.2023. Отже, про складові розрахунку при звільненні позивач міг дізнатися під час ознайомлення з наказом про своє звільнення. Заявою щодо надання йому інформації про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період позивач звернувся у січні 2024 року, про що зазначив у позовній заяві. Доказів звернення раніше цього часу не надано. Тобто, позивач почав вчиняти активні дії щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за вказані вище періоди зі спливом тримісячного строку після припинення публічної служби у відповідача. До вказаної дати позивач не вчиняв дій щодо реалізації свого права на отримання зазначеної інформації. Таким чином, не врахував, що обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коди дізнався, а й коли міг дізнатися про порушення своїх прав.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач відповідно до ч.6 ст.161 КАС України зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Звертаючись до суду 11.04.2024 (відбиток штемпеля вхідної кореспонденції Черкаського окружного адміністративного суду на позовній заяві), позивач пропустив строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою та зобов`язаний надати суду обґрунтовану заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, зазначити доводи поважності тому причин і надати докази.

Будь-яких обставин і фактів, які об`єктивно перешкодили позивачу своєчасно звернутися до суду щодо нарахування та виплати йому за спірні періоди індексації грошового забезпечення, у т.ч протягом розумного строку до відповідача адресовані суду заяви не містять.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, застосуванню підлягає виключно висновок саме щодо норми права, якою регулюються подібні правовідносини. Щодо висновків, зазначених у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 №1-13/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 КЗпП України, на які посилається позивач у Заяві. У вказаній справі обставини стосуються подібного предмета спору та не ідентичних обставин спору, позаяк спірні правовідносини у ній регулювалися нормами ст.ст.116, 233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Однак для цієї справи вказані норми діють в редакції ЗУ №2352-IX від 01.07.2022. Отже, вказані вище висновки для неї не застосовні.

Не підлягають врахуванню до спірних правовідносин висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22, на які посилався позивач у Заяві, оскільки стосуються правовідносин щодо визнання протиправними дій щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня у меншому розмірі та зобов`язання перерахувати виплати з урахуванням раніше виплаченої суми, що не є подібними для спірних обставин і регулюються іншими нормами права.

Щодо доводів про воєнний стан суд урахував.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (далі Указ №64/2022), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його дія подовжена. Суди працюють у штатному режимі на виконання ст.122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС) в ухвалі від 18 травня 2022 року у справі №802/592/17-а відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені причини пропуску строку неповажними та відмовив у відкритті касаційного провадження. Так, Верховний Суд зазначив: «…Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, колегія суддів вважає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.».

Суд також урахував висновки ВС викладені у постанові від 06.09.2022 у справі №420/16598/21, згідно з якими сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збоку у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх.

Дотримуючись вказаного підходу, суд дійшов висновку, що оскільки суд та всі учасники заявленого спору діють в однакових воєнного стану, сам по собі факт дії такого стану не свідчить про поважність пропуску строку для звернення до суду.

Позивач не обґрунтував та не подав суду належних, достовірних та достатніх доказів щодо залучення до здійснення заходів правового режиму воєнного стану, у т.ч. відрядження за межі гарнізону, на якій посилався у Заяві. Водночас посвідчення учасника бойових дій датоване 17.06.2015, тобто, видане позивачу до часу заявленого спірного періоду щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Також суд урахував, що позивач на дату звернення до суду є штатним слухачем Інституту інформаційно-телекомунікаційних технологій та кібероборони Національного університету оборони України, що свідчить про можливість мати вищі знання в сфері права, порівняно з іншими громадянами України, та відсутність об`єктивних перешкод своєчасного звернення до суду.

Викладені у Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду щодо нарахування та виплати йому за спірні періоди індексації грошового забезпечення, а отже, не обґрунтовані. Тобто, за змістом не містить посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду. Тому не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов згідно з ч.1 ст.123 КАС України залишається без руху.

Врахувавши викладене суд дійшов висновку, що позовна заява має недоліки, що перешкоджають відкриттю провадження у справі, а підстави про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані у Заяві є неповажними.

Отже, наявні підстави залишити її без руху та зобов`язати позивача надати обґрунтовану заяву щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду з наведенням поважних причин його пропуску та надати докази щодо фактів і обставин, які об`єктивно перешкодили йому своєчасно звернутися в суд із позовом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку з викладенням об`єктивних обставин і фактів, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати підтверджуючі докази їх існування.

Керуючись ст. ст.2-20, 122-133, 160-161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. У задоволенні заяви вх. від 11.04.2024 №18371/24 ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити повністю.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Позивачу надати строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали направити позивачу.

Суддя Анжеліка БАБИЧ