Справа № 936/252/24
Суддя: Пелих О. О.
Дата ухвалення: 2024-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/252/24
Провадження № 2-а/936/7/2024
11.04.2024 р. смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Пелих О.О., за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, інспектора відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області - лейтенанта поліції Худа Едуарда Вікторовича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1413799 від 10.02.2024 року,
28.02.2024 р. до Воловецького районного суду звернувся позивач ОСОБА_1 із вищезазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що постановою інспектора ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції Худа Е.В. за серією ЕНА № 1413799 від 10.02.2024 р., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, за те, що 10.02.2024 року о 18.24 годині в с. Нижні Ворота, пл. Народна, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 323 F» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого наявне пошкодження вітрового скла (сколи, тріщини) у зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 31.3.а. ПДР. Стверджує, що постанова була винесена без роз`яснення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та без з`ясування обставин адміністративного правопорушення, які належало з`ясувати при розгляді справи. Посилається на те, що він не порушував правил дорожнього руху, оскільки пошкодження вітрового скла не належить до технічних несправностей транспортного засобу, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Вважає, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відсутні будь-які докази щодо його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП. На підставі наведеного, просить суд поновити йому пропущений строк для оскарження постанови, визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 1413799 від 10.02.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та вирішити питання розподілу судових витрат.
01.03.2024 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження із (повідомленням) викликом сторін. Відповідачам запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте від його представника ОСОБА_2 , який діє на підставі ордеру серії АО № 1092820 від 27.06.2023 р., надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
Відповідач, інспектор відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області - лейтенант поліції ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, проте надав до суду відзив, у якому посилається на те, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що під час несення служби інспектором ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Худа Е.В., було виявлено порушення п. 31.3.а Правил дорожнього руху. Відповідно до ч.1 ст. 283 та п. 1 ч.1 ст. 284 КУпАП, старшим лейтенантом поліції Худа Е.В., встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, було винесено постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП. На підставі наведеного, просив суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд розглянув справу по суті на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до норм ст. 289 КУпАП оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення проводиться на протязі 10 діб з моменту її винесення.
Даний строк може бути продовжено на підставі ст. 121 КАС України за наявності поважних причин для поновлення строку.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом встановлено, що 10.02.2024 року інспектором ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції Худа Е.В., винесена постанова серії ЕНА № 1413799 від 10.02.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 гривень за те, що він керував автомобілем марки «Mazda 323 F» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого наявне пошкодження вітрового скла (сколи, тріщини) у зоні роботи склоочисників, чим порушив п. 31.3.а. ПДР.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У відповідності з ч.2 статті 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з ч.1 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 Постанови).
Так, зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1413799 від 10.02.2024 р., не відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП, оскільки вона містить лише описання адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, у ній не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та відсутня доказова база щодо звинувачення позивача ОСОБА_1 .
Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Однак, оскаржувана постанова, не містить посилань на належні та допустимі докази, зокрема, на показання свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Окрім наведеного, слід відмітити, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП полягає у керуванні транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.
У відповідності до п. 31.3.а Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Додатковий чіткий перелік технічних несправностей та вимог відповідності, у разі настання яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством визначено нормами п.п.31.4 ПДР. У зазначеному переліку відсутня така обставина, як "тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників".
Конструкція і технічний стан транспортних засобів, які експлуатуються повинні відповідати вимогам додатку до Постанови Кабінету Міністрів України №1166 від 22.12.2010 «Про єдині вимоги до конструкцій та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються» та ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».
Відповідно до п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010 на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.
Отже, у розумінні Правил дорожнього руху тріщина на склі не віднесена до технічної несправності автомобіля, з якою експлуатація автомобіля забороняється. Наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.
Таким чином, наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, згідно з нормами пунктів 31.1, 31.3, 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення водія до адміністративної відповідальності за цією нормою.
Із огляду на зазначене, в ході розгляду даної справи відповідачами, на яких у даному випадку покладений обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП не доведено належними та допустимими засобами доказування вчинення позивачем 10.02.2024 р. адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.121 КУпАП.
У відповідності з ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 77 КАС України за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.
За ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, однак доказів на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП відповідач суду не надав.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь позивача ОСОБА_1 понесених ним судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 605,60 гривень за сплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 241-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для оскарження постанови серії ЕНА № 1413799 від 10.02.2024 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, інспектора відділення поліції №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області - лейтенанта поліції Худа Едуарда Вікторовича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1413799 від 10.02.2024 року,- задовольнити.
Постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1413799 від 10.02.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень - визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.04.2024 року.

Суддя: Пелих О.О.