Справа № 140/1209/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1209/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Темфорт до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Темфорт (далі ТзОВ Темфорт) звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 01 серпня 2023 року №UA205140/2023/000527/2.

В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення товару (жилка яловича, морожена) декларант подав до Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №23UA57U1, в якій митну вартість визначив за основним методом, тобто за ціною договору (контракту), й до фактурної вартості 8742,30 євро додано також транспортні витрати в сумі 77000,00 грн. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення від 01 серпня 2023 року №UA205140/2023/000527/2 про коригування митної вартості товарів за резервним методом на рівні 1,29 доларів США/кг (1,1699 євро/кг). При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується з таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом - вартість самого товару та витрати на транспортування, і які не мають ніяких розбіжностей у визначенні якісних та кількісних показників, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Заперечуючи аргументи митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів та в повідомленні декларанту щодо різниці у вартості товару в експортній декларації (39267,00 злотих) та в рахунку-фактурі (8742,30 євро), позивач зазначив, що конвертація євро до польського злотого за курсом валют, що існував на день заповнення експортної митної декларації (31 липня 2023 року) в країнах Євросоюзу, не вказує на іншу вартість товару. Крім того, експортна декларація не є документом, який підтверджує митну вартість.

Також з приводу зауважень митного органу щодо розрахунку вартості транспортування позивач вказав, що надані для митного оформлення товару документи дають можливість встановити понесені ним транспортні витрати у сумі 77000,00 грн за маршрутом Ле-Ліон-д`Анже (Франція) - Луцьк, а також ідентифікувати та виділити із загального розміру витрат на транспортування витрати на перевезення імпортованого товару до митного кордону України. При цьому митне законодавство не визначає обов`язок декларанта або перевізника/експедитора розподіляти витрати на транспортування товару «за статтями витрат», як того фактично вимагає митний орган, а експедиційні послуги є окремими від послуг транспортування, що надаються декларанту на території України і відповідно не є складовою митної вартості товару. Позивач наголосив, що договір-заявку на перевезення вантажу автотранспортом на замовлення ТзОВ Темфорт укладено із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ), який у цих правовідносинах є експедитором. Останнім на договірних засадах залучено перевізника - Товариство з обмеженою відповідальністю Владатранс (далі ТзОВ Владатранс). І хоч договір на перевезення вантажу від 02 червня 2023 року №Р-2447 додатково надано митному органу, однак пояснення декларанта та документи не були враховані відповідачем, який безпідставно стверджує про розбіжності у відомостях про перевізника в рахунку-фактурі та міжнародній транспортній накладній.

Позивач вважає безпідставним покликання відповідача на неактуальність прайс-листа. Такий документ надається продавцем в процедурі узгодження сторонами ціни і його дія як пропозиція в часі не пов`язана із датою інвойсу продавця на оплату товару.

На думку позивача, спірне рішення прийнято всупереч положенням статей 54, 55, 64 МК України, без дотримання умов, передбачених частинами другою, третьою статті 53 Кодексу; у ньому крім номера та дати іншої митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, відповідач не навів пояснення щодо зроблених коригувань та не навів порівняльного аналізу, тобто, не довів, чи з точно такими ж характеристиками товар ввозився на митну територію України; не виконано обов`язок і щодо послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.57-65). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за МД №23UA57U1 відбулось автоматичне спрацювання декількох профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), що передбачає необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару. У митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, оскільки у поданих документах було встановлено розбіжності: вартість товару в митній декларації країни відправлення (38267,00 польських злотих) не відповідає вартості товару в рахунку-фактурі (8742,30 євро); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг видана ФОП ОСОБА_1 , однак в графі 23 автотранспортної накладної перевізником є Vladatrans; прейскурант (прайс-лист) на момент видачі рахунку-фактури був неактуальним; наявні розбіжності щодо маршруту, за яким здійснювалося перевезення товару, в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг та в заявці на перевезення; витрати за експедиційні послуги не включені до митної вартості товару, а витрати на транспортування не розподілені за статтями витрат, зокрема, на навантажувально-розвантажувальні роботи. ТзОВ Темфорт не спростувало ці розбіжності та не надало усіх необхідних документів, які б визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, що зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів за резервним методом на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Держмитслужби на рівні 1,29 доларів США/кг (МД №205140/2023/038885 від 18 травня 2023 року).

Відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є таким, що відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

У відповіді на відзив (а.с.108-111) позивач підтримав доводи позову, які вважає неспростованими відповідачем, та наголосив, що рішення про коригування митної вартості товару є необґрунтованим, зокрема, в частині вимоги про надання додаткових документів, що є окремою підставою для його скасування. Також позивач зауважив, що ним надано достатні і достовірні документи для митної вартості товару на визначених умовах поставки. На переконання позивача, повідомлення митницею декларанту про наявність/відсутність в митного органу певної інформації за своєю суттю не є консультацією щодо вибору методу визначення митної вартості.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.106).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.

14 січня 2022 року між ТзОВ Темфорт (покупець) та компанією Biuro Handlowe Hand Food (продавець) укладено договір купівлі-продажу №14/01/2022, за змістом пункту 1 якого продавець зобов`язується продати м`ясні продукти та продукти птиці в асортименті (а.с.51-54).

Відповідно до інвойсу від 31 липня 2023 року №421/EX/2023 сторони досягли згоди щодо поставки на умовах контракту жилки яловичої мембранної замороженої вагою 3966,00 кг на суму 1665,72 євро, жилки яловичої замороженої вагою 16849,00 кг на суму 7076,58 євро; загальна вартість товару 8742,30 євро (а.с.25).

01 серпня 2023 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України на умовах FCA Lion Dangers (Ле-Ліон-д`Анже, Франція) зазначеного товару уповноваженою особою від імені ТзОВ Темфорт подано МД №23UA57U1 (а.с.13-14). Фактурна вартість імпортованого товару становить 8742,30 євро (еквівалентно 352526,25 грн). Митну вартість визначено на рівні 429526,25 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 77000,00 грн). До митної декларації для підтвердження митної вартості додано: договір купівлі-продажу від 14 січня 2022 року №14/01/2022 (а.с.51-54), додаток від 02 січня 2023 року №1 до договору купівлі-продажу від 14 січня 2022 року №14/01/2022 (а.с.55), міжнародну транспортну накладну (CMR) від 31 липня 2023 року (а.с.26), заявку від 28 липня 2023 року №1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом (а.с.23), рахунок-фактуру від 31 липня 2023 року №421/EX/2023 (а.с.25), довідку (про транспортні витрати) від 28 липня 2023 року (а.с.16), рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 28 липня 2023 року №3462 (а.с.31), прайс-лист від 10 липня 2023 року (а.с.30), сертифікат якості від 28 липня 2023 року (а.с.34), міжнародний ветеринарний сертифікат FR AN від 28 липня 2023 року (а.с.27-28), сертифікат з перевезення (походження) товару PL/MF/AT 0088358 (а.с.33), інформацію про позитивні результати державних видів контролю №10253664, митну декларацію країни відправлення від 31 липня 2023 року №23PL301010E1046797 (а.с.21).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту (а.с.22) вказано на наявність розбіжностей у поданих документах: згідно з рахунком фактурою від 31 липня 2023 року №421/EX/2023 вартість товару становить 8742,30 євро, що суперечить вартості товару, зазначеній в митній декларації країни відправлення №23PL301010E1046797; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 28 липня 2023 року №3462 видана ФОП ОСОБА_1 , що суперечить штампу та підпису перевізника, зазначеному в графі 23 автотранспортної накладної від 31 липня 2023 року - Vladatrans; згідно з рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від 28 липня 2023 року №3462 оплата за експедиційні послуги (експедиційна винагорода) становить 300,00 грн, однак ці витрати не включено до митної вартості, а також зазначений маршрут Франція, Le Lion Dangers - Луцьк, що суперечить маршруту в заявці на перевезення від 28 липня 2023 року№1 Польща - Україна; згідно з документом, що підтверджує вартість перевезення товару, від 28 липня 2023 року одним із складових на транспортування є навантажувально-розвантажувальні роботи, однак ці витрати не розподілені за статтями витрат; прейскурант (прайс-лист) від 10 липня 2023 року діяв до 23 липня 2023 року і на момент видачі рахунку-фактури від 31 липня 2023 року №421/EX/2023 не був актуальним. Одночасно запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару - за бажанням декларанта.

На електронне повідомлення митниці позивач листом від 01 серпня 2023 №01/08-1 надав додаткові пояснення (а.с.81-82), інформацію про конвертацію валют від 01 серпня 2023 року (а.с.12), договір (контракт) про перевезення від 02 червня 2023 року №Р-2447 (а.с.17-20).

01 серпня 2023 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000527/2 (а.с.32). Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості товару за методом вибраним декларантом (тут дослівно ті, про які зазначено в повідомленні декларанту). У зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта) митну вартість визначено за вартістю подібних/ідентичних товарів відповідно до статті 64 МК України на підставі цінової інформації, яка міститься в ЄАІС Дермитслужби (МД №205140/2023/038885 від 18 травня 2023 року), на рівні 1,29 доларів/кг.

Також 01 серпня 2023 року Волинська митниця сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002934 (а.с.24).

Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA82U7 від 01 серпня 2023 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України (а.с.29).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішення спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу установлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Як передбачено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів як передумови для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, суд зазначає, що для підтвердження числових значень складових заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларант подав разом із митною декларацією документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (пункти 2, 3, 6): договір купівлі-продажу від 14 січня 2022 року №14/01/2022 (а.с.51-54), додаток від 02 січня 2023 року №1 до договору купівлі-продажу від 14 січня 2022 року №14/01/2022 (а.с.55), рахунок-фактуру від 31 липня 2023 року №421/EX/2023 (а.с.25), а також транспортні (перевізні) документи, зокрема, заявку від 28 липня 2023 року №1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом (а.с.23), довідку від 28 липня 2023 року про транспортні витрати (а.с.16), рахунок на оплату від 28 липня 2023 року №3462 (а.с.31).

Разом із цими документами декларантом з-поміж іншого було надано міжнародну транспортну накладну (CMR) від 31 липня 2023 року (а.с.26), прайс-лист від 10 липня 2023 року (а.с.30), митну декларацію країни відправлення №23PL301010E1046797 (а.с.21).

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так договором купівлі-продажу від 14 січня 2022 року №14/01/2022 визначено обов`язок продавця - компанії Biuro Handlowe Hand Food продати покупцю - ТзОВ Темфорт м`ясні продукти та продукти птиці в асортименті, при цьому кількість, ціну та умови поставки сторони узгоджують окремо в інвойсах та можливих додатках до договору, які є невід`ємною частиною цього договору та завіряються печатками та підписами сторін (пункт 1.1). Асортимент, одиниця виміру, кількість, фасування, та упаковка, ціна за одиницю продукції та загальна вартість товару вказується в інвойсі (пункт 3.1) (а.с.51-54).

При цьому відповідно до пункту 4.1 договору оплата товару здійснюється на умовах повної передоплати, якщо інше не погоджено сторонами у відповідному додатку до цього договору або інвойсах.

Згідно з інвойсом від 31 липня 2023 року №421/EX/2023 (а.с.25, переклад а.с.49) продавцем поставлено товар загальною вартістю 8742,30 євро (жилка яловича мембранна заморожена вагою 3966,00 кг на суму 1665,72 євро та жилка яловича заморожена вагою 16849,00 кг на суму 7076,58 євро). Ціна товару в рахунку-фактурі (інвойсі) від 31 липня 2023 року №421/EX/2023 (8742,30 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA57U1 від 01 серпня 2023 року (графа 22).

У листі від 01 серпня 2023 року №01/08-1 (а.с.81-82) ТзОВ Темфорт роз`яснило, як відбувалася оплата за товар та його поставка. Так в рахунку-фактурі зроблено примітку про порядок (умови) оплати перерахунок протягом 14 днів.

Отже, на момент митного оформлення (01 серпня 2023 року) строк оплати за товар не закінчився.

Договором купівлі-продажу від 14 січня 2022 року №14/01/2022 також визначено, що поставка здійснюється на умовах, вказаних в інвойсі на кожне окреме завантаження, а саме: CFR, CIF, FCA, DDP, CPT відповідно до Правил Інкотермс в редакції 2020 року. Продавець поставляє (продає) товар (партію товару) покупцеві на підставі заявки (пункти 2.1-2.2).

В рахунку-фактурі (інвойсі) від 31 липня 2023 року №421/EX/2023 визначені умови поставки - FCA Lion Dangers.

Умови поставки FCA (Free Carrier Франко перевізник) означають, що поставка відбулася в момент, коли продавець у встановленому місці передав товар, що пройшов митне очищення для експорту, зазначеному покупцем перевізникові або іншій особі. Уважається, що відвантаження виконано після навантаження товару на транспортний засіб перевізника, оплачене продавцем. При цьому вивантаження товару не є обов`язком продавця.

Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - лише якщо здійснювалося страхування.

Митна вартість розрахована декларантом з урахуванням транспортних витрат у сумі 77000,00 грн (а.с.14).

Суд зазначає, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.

Не є спірним, що ТзОВ Темфорт надало відповідачу для підтвердження понесених витрат на транспортування договір-заявку від 28 липня 2023 року №1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом (а.с.23), довідку від 28 липня 2023 року про транспортні витрати (а.с.16), рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 28 липня 2023 року №3462 (а.с.31). Додатково на вимогу митного органу було надано договір (контракт) про перевезення від 02 червня 2023 року №Р-2447 (а.с.17-20).

Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідно до договору-заявки від 28 липня 2023 року №1, укладеної між ТзОВ Темфорт та ФОП ОСОБА_1 , та довідки від 28 липня 2023 року транспортні витрати з доставки вантажу територією Європи (Le Lion Dangers (Франція) - пропускний пункт Ягодин) становлять 77000,00 грн (які включені до митної вартості), а на території України (пропускний пункт Ягодин місто Луцьк) 5000,00 грн; страхування вантажу не проводилося.

Окремо суд зауважує, що згідно з договором-заявкою від 28 липня 2023 року №1 вартість навантажувально-розвантажувальних робіт входить у вартість транспортування, що не врахував відповідач.

Заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 28 липня 2023 року №1 (а.с.23) узгоджується з рахунком на оплату від 28 липня 2023 року №3462 (а.с.31).

При цьому в заявці на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 28 липня 2023 року №1 визначено місце завантаження (склад) - Lion Dangers (Франція) (а.с.23), що відповідає місцю завантаження, вказаному в міжнародній транспортній накладній (CMR) від 31 липня 2023 року; пунктом призначення є місто Луцьк (а.с.26, переклад а.с.47). Тобто саме по собі помилкове зазначення перевізником у заявці від 28 липня 2023 року №1 маршруту Україна-Польща не спростовує інформацію, підтверджену іншими документами про те, що товар фактично перевозився за маршрутом Le Lion Dangers (Франція) місто Луцьк (Україна).

Номери автотранспортних засобів в договорі-заявці на перевезення вантажу від 28 липня 2023 року №1 (а.с.23) відповідають тим, що зазначені в довідці від 28 липня 2023 року про вартість перевезення (а.с.16), сертифікаті якості від 28 липня 2023 року (а.с.34), міжнародній автотранспортній накладній (CMR) від 31 липня 2023 року (а.с.26, переклад а.с.48), ветеринарному сертифікаті від 28 липня 2023 року №FR 4923 000728 AN (а.с.27), сертифікаті походження товару EUR 1 №PL/MF/AT 0088358 від 31 липня 2023 року (а.с.33, переклад а.с.50), експортній декларації від 31 липня 2023 року №23PL301010E1046797 (а.с.21, переклад а.с.47).

Суд також відхиляє доводи відповідача про непідтвердження декларантом митної вартості товару з огляду на те, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 28 липня 2023 року №3462 видана ФОП ОСОБА_1 , а перевізником згідно із графою 23 автотранспортної накладної від 31 липня 2023 року є Vladatrans.

Із матеріалів справи зрозуміло, що на виконання заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 28 липня 2023 року №1 ФОП ОСОБА_1 (експедитор) на підставі договору на перевезення вантажу від 02 червня 2023 року №Р-2447 (а.с.17-20) залучив перевізника - ТзОВ Владатранс. За умовами такого договору перевізник (ТзОВ Владатранс) зобов`язується доставити за рахунок замовника (ФОП ОСОБА_1 ), переданий йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачі), а замовник (ФОП ОСОБА_1 ) зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (пункт 1.2). Зазначений договір було надано позивачем разом з поясненнями на запит митного органу.

Отже, зазначення в автотранспортній накладній перевізника Company with limited responsibility Vladatrans не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару, оскільки позивачем для митного оформлення товару було надано усі документи, які підтверджують витрати на перевезення товару у сумі 77000,00 грн (до кордону).

Окрім цих витрат жодних інших витрат позивачем понесено не було (інше не випливає з умов контракту та рахунку-фактури). Тому безпідставною є вимога митного органу надати договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, оскільки доказів того, що позивач вступав у договірні відносини із третіми особами матеріали справи не містять.

Відповідно до частини одинадцятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.

Надані позивачем довідка про транспортні витрати від 28 липня 2023 року (а.с.16), а також рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 28 липня 2023 року №3462 (а.с.31) дозволяють ідентифікувати та виділити суму витрат на транспортування імпортованого товару після ввезення на територію України, суму експедиторської винагороди, які підлягають сплаті на території України, а тому не підлягають включенню до митної вартості оцінюваного товару.

В контексті наведеного висновки відповідача у повідомленнях декларанту та у спірних рішеннях про непідтвердження складових митної вартості є необґрунтованими.

Суд наголошує, що вимога про надання договору (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листи) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

За обставин цієї справи відповідач не встановив таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем). Відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару відповідачем не спростовано, недійсність чи ознаки підробки документів ним також не виявлено, а вказані митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості.

Суд повторює, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Твердження відповідача про наявність розбіжностей у вартості товару в митній декларації країни відправлення від 31 липня 2023 року №23PL301010E1046797 (38267,00 польських злотих) та в рахункуфактурі від 31 липня 2023 року №421/EX/2023 (8742,30 євро), не може бути підставою для коригування митної вартості. У рішенні №UA205140/2023/000527/2 від 01 серпня 2023 року про коригування митної вартості товару (а.с.32) є примітка, що зі сторони декларанта було долучено розрахунок конвертації валют, а у письмовому поясненні від 01 серпня 2023 року (а.с.81) ТзОВ Темфорт зазначало, що наведений розрахунок є примірним, адже за основу береться показник та курс конвертації, що існував на території країни-експортера.

За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 03 травня 2023 року у справі №140/6689/20, оскільки конвертація валют здійснювалася на території Євросоюзу та на основі даних банківської системи Євросоюзу й вказувалася відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації, то митний орган не може вказувати на неточності щодо заявлення митної вартості позивачем, оскільки ним митна вартість товару визначена на підставі рахунка-фактури.

Суд також зазначає, що митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Відповідачем не наведено жодних обґрунтованих аргументів і стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа від 10 липня 2023 року (а.с.30, переклад а.с.46) ставить під сумнів достовірність визначеної ним митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в цьому випадку є зовнішньоекономічний контракт (додаткові угоди до нього) та рахунок-фактура (інвойс).

Надані декларантом документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, інші складові митної вартості.

Самі лише припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 13 червня 2019 року у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

На переконання суду, висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Натомість у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (МД №UA205140/2023/038885 від 18 травня 2023 року), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в АСАУР, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). АСАУР не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу для визначення митної вартості товару.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 01 серпня 2023 року №UA205140/2023/000527/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому це рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду через підсистему Електронний суд, позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн (у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого станом на 01 січня 2024 року), що підтверджується платіжною інструкцією від 31 січня 2024 року №1718, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.10, 40).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI Про судовий збір (далі - Закон №3674-VI) розмір судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а згідно з частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Ціною позову у цій категорії справ є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні (у цьому разі 174125,08 грн), а судовий збір мав би становити 3028,00 грн (бо 174125,08 грн менше розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого станом на 01 січня 2024 року). Внаслідок застосування коефіцієнта пониження судовий збір становить 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 2422,40 грн. Решта суми судового збору може бути повернута позивачу за його клопотанням відповідно до статті 7 Закону №3674-VI.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Темфорт (03065, місто Київ, вулиця Каблукова Академіка, будинок 21, приміщення 3, ідентифікаційний код юридичної особи 42153313) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 01 серпня 2023 року №UA205140/2023/000527/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Темфорт за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк