Справа № 240/6151/24
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/6151/24

категорія 106020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Чернова Г.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення середнього заробітку,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 24413,40 грн (двадцять чотири тисячі чотириста тринадцять гривень 40 копійок) середнього заробітку за час затримки виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі № 240/8208/23 про поновлення на посаді.

Ухвалою від 01.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для їх усунення, а саме: надати до суду мотивовану заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та нової (уточненої) позовної заяви.

04.04.2024 р. позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке мотивоване тим, що право на заробітну плату не обмежується місячним строком щодо судового захисту, оскільки середній заробіток за час затримки виконання рішення є спором про оплату праці, а тому до спірних правовідносин підлягає застосування ч.2 ст.233 КЗпП України.

При вирішенні даного клопотання суддя виходить з наступного.

згідно п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Спірні правовідносини виникли, зокрема, у зв`язку з не нарахуванням та не виплатою позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження та звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у ч.2 ст.122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч.5 ст.122 КАС України.

Суддя зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Звернення до суду, серед іншого, з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за затримку такої виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст.117 КЗпП України) обмежене строком, який, враховуючи також постанову Верховного Суду від 11.02.2021 р. у справі № 240/532/20, у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби визначений у ч.5 ст.122 КАС України і становить один місяць (з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

Так, оскільки наказ про поновлення на посаді видано 04.01.2024, про що сам зазначає позивач у позовній заяві, місячний строк звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за затримку такої виплати розпочав свій відлік 05.01.2024 та сплинув 05.02.2024

В той же час ОСОБА_1 звернувся до суду 28.03.2024, тобто з пропуском місячного строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2023 р. у справі № 160/914/23, від 10.02.2022 р. у справі № 300/3142/20.

Посилання позивача у поданому до суду клопотанні на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.02.2024 у справі № 580/4249/20, є безпідставними, так як нею врегульовано питання щодо звернення до суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в той час як ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 р. у справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України і статей 1, 2 Закону України "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

З урахуванням цього, твердження позивача про поширення на спірні правовідносини вимог ч.2 ст.233 КЗпП України з обґрунтуванням права на звернення до суду без обмеження будь-яким строком та з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. № 8-рп/2013 ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм законодавства.

У поданому клопотанні про поновлення пропущеного строку позивач не зазначив жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду є безпідставним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведені норми кореспондуються з положеннями п.9 ч.4 ст.169 КАС України, згідно з яким позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

З огляду на викладене і враховуючи те, що позивач подав позов після закінчення строку, встановленого законом, та при цьому не надав належних доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку звернення до суду, позовну заяву належить повернути на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 248 КАС України, суддя -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення середнього заробітку повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Г.В. Чернова