Справа № 602/112/24
Суддя: Холява Л. І.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 602/112/24
Провадження № 2-а/602/9/2024

ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2024 р. м.Ланівці Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - Холява Л.І.,

секретар - Майхрук Н.М.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 1261758 від 17 січня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 1261758 від 17 січня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510.00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 січня 2024 року постановою поліцейського 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області сержантом поліції Дончевським Я.Ю. серії ЕНА № 1261758 в справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510.00 гривень.

Відповідно до змісту вказаної постанови, 17 січня 2024 року о 17:58 год в м.Тернопіль на перехресті вул.Старий Поділ та вул.Патріарха Мстислава він, керуючи транспортним засобом при з`їзді з кільця не подав сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2.б порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, у зв`язку з чим його було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Вважає зазначену постанову інспектора протиправною, в якій не було всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано усіх обставин справи та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, під час зупинки було встановлено, що він порушив ПДР, а саме не увімкнув покажчик повороту при заїзді на перехрестя з кільцевим рухом, хоча дана вимога є неправомірною. До постанови працівниками поліції не долучено жодних доказів вчинення ним правопорушення. Зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови. На підставі наведеного просить постанову серії ЕНА № 1261758 від 17 січня 2024 року скасувати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, при цьому зазначив, що Правилами дорожнього руху не передбачено ввімкнення водієм покажчика повороту за відсутності руху інших транспортних засобів в попутньому напрямку.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву слухати справу без його участі, підтримавши відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив в його задоволенні відмовити. При цьому, представник відповідача зазначив, що як вбачається з оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1261758 від 17 січня 2024 року, позивач 17 січня 2024 року близько 17 год. 58 хв. в м.Тернополі на перехресті вулиць С.Поділ - Патріарха Мстислава, керуючи транспортним засобом марки Нісан д.н.з. НОМЕР_1 , при з`їзді з кільця не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. В адміністративному позові позивач жодних мотивів щодо скасування оскаржуваної постанови не надав. Відеозаписами з нагрудного реєстратора працівників поліції, долученими до відзиву на адміністративний позов, зафіксовано процедуру розгляду адміністративної справи, відеозаписами з автомобільного реєстратора, посилання на які зазначені в оскаржуваній постанові, зафіксовано факт адміністративного правопорушення позивача, а саме не подання сигналу світлового покажчика повороту відповідного напрямку при з`їзді з кільця (17:58:20 год).

Позивачем не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом. А також, не доведено доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Таким чином, поліцейський, як посадова особа, яка виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення позивачем Правил дорожнього руху України та виніс відповідну постанову. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи вчинено не було. Вказані вище обставини свідчать про недоведеність позивачем відсутності у його діях порушення вимог ПДР України, що у свою чергу свідчить про доведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню. Вважає постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунггом 9.2 (б) ПДР України встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Інспектором патрульної поліції встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини, жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем на місці вчинення правопорушення не надано, постанова винесена згідно ст. 283 КУпАП. Згідно ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП позивачу повідомлено про початок розгляду справ; про адміністративне правопорушення. Після чого поліцейськими позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, положення статей 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287, 289 КУпАП, що підтверджується відеозаписом. Після розгляду справи позивача ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови та запропоновано отримати копію постанови.

Зміст постанови відповідає вимогам ст.283, 284 КУпАП, зокрема містить посилання на нагрудний відеореєстратор поліцейського та автомобільний реєстратор, фрагменти відеозаписів з яких долучені до матеріалів справи.

Інспектором при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог ст.ст. 245, 279, 280, 285 КУпАП. Проведено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного просить в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 1261758 від 17 січня 2024 року, винесеної поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області сержантом поліції ОСОБА_3 , встановлено, що 17 січня 2024 року о 17:58 год ОСОБА_1 в м.Тернополі на перехресті вулиць С.Поділ - Патріарха Мстислава, керуючи транспортним засобом марки Нісан д.н.з. НОМЕР_1 , при з`їзді з кільця не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України.

ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн 00 коп.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із ст.31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1)фото-і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото-і відеоінформації,у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів,які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото-і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026 (далі - Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;

2) охорони громадської безпеки та власності;

3) забезпечення безпеки осіб;

4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

З перегляду відеозаписів, наданих відповідачем суду, вбачається, що вони здійснені за допомогою автомобільного реєстратора та нагрудної камери працівників поліції.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа;опис обставин,установлених при розгляді справи;зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч.1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.9.2 «а» водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення статті 251 КУпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідачем надано суду відеозаписи з місця вчинення правопорушення, де, зокрема із відеозапису з автомобільного реєстратора №113320 17:58:20 год видно, що позивач, керуючи автомобілем марки Нісан д.н.з. НОМЕР_1 , при з`їзді з кільця не подав сигналу світлового покажчика повороту відповідного напрямку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки з досліджених судом відеозаписів доводиться вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення позовних вимог немає, а постанова про накладення стягнення серія ЕНА № 1261758 від 17 січня 2024 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, винесена працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позові, судові витрати у виді судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 251, 258, 289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9,72-77, 132, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (зареєстрованого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: 03048 м.Київ вул.Федора Ернста,3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) про скасування постанови серії ЕНА № 1261758 від 17 січня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення- відмовити.

Рішення суду, відповідно до ст.255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст.286 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду (ст.297 КАС).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Лановецький районний суд Тернопільській області.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2024 року.

Суддя: Л. І. Холява