Справа № 640/16085/22
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року №640/16085/22

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Діски А.Б.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 )
доТериторіального управління Служби судової охорони у м.Києві та Київській області (01601, м. Київ, вул. Жилянська, 58-Б, ) Державної судової адміністрації України (04071, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) Міністерства фінансів України (04071, м. Київ, вул. Межигірська, 11, )
провизнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії
Третя особа:

- Державна казначейська служба України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, );

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, у якому просив суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.

- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168:

- за період з 24 лютого 2022 року по 25 лютого 2022 року, 28 лютого 2022 року в розмірі 3 214 грн 28 коп. (30 000 грн /28 днів * 3 дні);

- за період з 26 лютого 2022 року по 27 лютого 2022 року в розмірі 7 142 грн 86 коп. (100 000 грн /128 днів * 2 дні);

- за період 01 березня 2022 року, з 04 березня 2022 року по 05 березня 2022 року, 08 березня 2022 року по 10 березня 2022 року, з 12 березня 2022 року по 13 березня 2022 року, 17 березня 2022 року, з 19 березня 2022 року по 22 березня 2022 року, 27 березня 2022 року в розмірі 13 548 грн 39 коп. (30 000 грн / 31 день * 14 днів);

- за період з 02 березня 2022 року по 03 березня 2022 року, з 06 березня 2022 року по 07 березня 2022 року, 11 березня 2022 року, з 14 березня 2022 року по 16 березня 2022 року, 18 березня 2022 року, з 23 березня 2022 року по 31 березня 2022 року в розмірі 54 838 грн 71 коп. (100 000 грн /31 день * 17 днів);

- за період з 03 квітня 2022 року по 15 квітня 2022 року, з 17 квітня 2022 року по 19 квітня 2022 року, з 21 квітня 2022 року по 22 квітня 2022 року, з 24 квітня 2022 року по 25 квітня 2022 року, з 27 квітня 2022 року по 28 квітня 2022 року, 30 квітня 2022 року в розмірі 23 000 грн (30 000 грн / 30 днів * 23 дні);

- за період з 01 квітня 2022 року по 02 квітня 2022 року, 16 квітня 2022 року, 20 квітня 2022 року, 23 квітня 2022 року, 26 квітня 2022 року, 29 квітня 2022 року в розмірі 23 333 грн 33 коп. (100 000 грн / 30 днів * 7 днів);

- за період 01 травня 2022 року, з 03 травня 2022 року по 04 травня 2022 року, з 06 травня 2022 року по 07 травня 2022 року, з 09 травня 2022 року по 31 травня 2022 року в розмірі 27 096 грн 77 коп. (30 000 грн / 31 день * 28 днів);

- за період 02 травня 2022 року, 05 травня 2022 року, 08 травня 2022 року в розмірі 9 677 грн 42 коп. (100 000 грн /31 день * 3 дні);

- за період 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року в розмірі 30 000 грн;

- за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року в розмірі 30000 грн; - за період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року в розмірі 30 000 грн;

- за період з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року в розмірі 30 000 грн;

- за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 30 000 грн.

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України щодо незабезпечення фінансування видатків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, у частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України, Міністерство фінансів України забезпечити фінансування видатків, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, у частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди:

- за період з 24 лютого 2022 року по 25 лютого 2022 року, 28 лютого 2022 року в розмірі 3 214 грн 28 коп. (30 000 грн 128 днів * 3 дні); - за період з 26 лютого 2022 року по 27 лютого 2022 року в розмірі 7 142 грн 86 коп. (100 000 грн / 28 днів * 2 дні);

- за період 01 березня 2022 року, з 04 березня 2022 року по 05 березня 2022 року, 08 березня 2022 року по 10 березня 2022 року, з 12 березня 2022 року по 13 березня 2022 року, 17 березня 2022 року, з 19 березня 2022 року по 22 березня 2022 року, 27 березня 2022 року в розмірі 13 548 грн 39 коп. (30 000 грн / 31 день * 14 днів);

- за період з 02 березня 2022 року по 03 березня 2022 року, з 06 березня 2022 року по 07 березня 2022 року, 11 березня 2022 року, з 14 березня 2022 року по 16 березня 2022 року, 18 березня 2022 року, з 23 березня 2022 року по 31 березня 2022 року в розмірі 54 838 грн 71 коп. (100 000 грн /31 день * 17 днів);

- за період з 03 квітня 2022 року по 15 квітня 2022 року, з 17 квітня 2022 року по 19 квітня 2022 року, з 21 квітня 2022 року по 22 квітня 2022 року, з 24 квітня 2022 року по 25 квітня 2022 року, з 27 квітня 2022 року по 28 квітня 2022 року, 30 квітня 2022 року в розмірі 23 000 грн (30 000 грн / 30 днів * 23 дні);

- за період з 01 квітня 2022 року по 02 квітня 2022 року, 16 квітня 2022 року, 20 квітня 2022 року, 23 квітня 2022 року, 26 квітня 2022 року, 29 квітня 2022 року в розмірі 23 333 грн 33 коп. (100 000 грн / 30 днів * 7 днів);

- за період 01 травня 2022 року, з 03 травня 2022 року по 04 травня 2022 року, з 06 травня 2022 року по 07 травня 2022 року, з 09 травня 2022 року по 31 травня 2022 року в розмірі 27 096 грн 77 коп. (30 000 грн /31 день * 28 днів);

- за період 02 травня 2022 року, 05 травня 2022 року, 08 травня 2022 року в розмірі 9 677 грн 42 коп. (100 000 грн /31 день * 3 дні);

- за період 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року в розмірі 30 000 грн;

- за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року в розмірі 30 000 грн;

- за період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року в розмірі 30 000 грн;

- за період з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року в розмірі 30 000 грн;

- за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачі з 24 лютого 2022 року протиправно не виплачують йому, як співробітнику Територіального управління щомісячну додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168. На переконання позивача, бездіяльність відповідачів щодо виплати йому вказаної винагороди порушує принцип дії нормативно-правового акта в часі та взяті на себе державою зобов`язання, які не можуть ставитися в залежність від наявності бюджетних асигнувань.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №640/16085/22.

Міністерство фінансів України на офіційну електронну адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому МФУ зазначило про те, що МФУ як учасник бюджетного процесу не є розпорядником бюджетних коштів за програмою за КПКВК 0501020 та не несе відповідальності за її нарахування.

Не погоджуючись з відзивом Міністерства фінансів України, представником позивача подано відповідь на відзив, у якій вказує, що положення Постанови № 168 в редакції від 08.07.2022 підлягають застосуванню в період з 24.02.2022 по 18.07.2022, а положення Постанови в редакції від 19.07.2022 - з 19.07.2022. При цьому зміна розміру та розрахунку додаткової винагороди не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до Мінфіну, на який покладено обов`язок, передбачений п. 3 Постанови.

Не погоджуючись з позицією позивача, викладеною у відповіді на відзив на позовну заяву, відповідач, Міністерство фінансів України, подало заперечення на відповідь на відзив.

Державна судова адміністрація України подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог виходячи з того, що як головний розпорядник бюджетних коштів ДСА України вжила всіх залежних від неї заходів щодо збільшення бюджетних асигнувань для Служби судової охорони. За наведених обставин ДСА України вважає, що жодними своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю не порушувала прав і законних інтересів позивача.

Представником позивача подано відповідь на відзив Державної судової адміністрації України, в якій зауважив, що ДСА України є головним розпорядником коштів, які виділяються Службі судової охорони, а тому саме до компетенції ДСА України належить розподіл асигнувань щодо забезпечення виконання Постанови №168.

Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, через підсистему «Електронний Суд» подало відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, вказав, що виплата грошового забезпечення співробітникам Управління здійснюється виключно в межах фондів оплати праці, затверджених у кошторисах Управління. Вказує, що для видання наказу про виплату співробітникам Служби додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, необхідна наявність у затвердженому кошторисі Служби або територіального управління Служби за фондом оплати праці співробітників відповідних коштів на її виплату. Натомість, у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби судової охорони видатки, у тому числі Управління, на виплату додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 не передбачались та не затверджувались, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби не дозволяє здійснити таку виплату.

У поданій до суду відповіді на відзив ТУ ССО у м. Києві та Київській області представник позивача вказує, що відповідач не був позбавлений права видати наказ пронарахування певної суми додаткової винагороди на виконання Постанови № 168 та надіслати їх до Центрального управління Служби судової охорони для необхідності забезпечення виконання (виділення, розподілу грошових коштів). Проте відповідачем допущено бездіяльність, чим порушено права позивача на майно.

Ухвалою суду від 17.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Служби судової охорони у м. Києві та Київській області про залучення третіх осіб.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ було постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва. Крім того установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду справу №640/16085/22 прийнято до свого провадження суддею Діскою А.Б.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач проходить службу в Службі судової охорони, а саме в Територіальному управлінні Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, що не заперечується відповідачами.

Позивач через свого представника звернувся до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області з адвокатським запитом про виплату йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.

Листом Територіальним управлінням Служби судової охорони у м. Києві та Київській області повідомлено позивачу про те, що накази про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 на ОСОБА_1 не видавались, сума, яка повинна нараховуватися та виплачуватися, не вираховувалась, станом на 19.09.2022 кошторисних призначень та фінансування на виплату додаткової винагороди для співробітників управління від розпорядників вищого рівня не надходило. Крім того вказано про відсутність порядку виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої зазначеною постановою Кабінету Міністрів України.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Встановлені судом обставини у справі підтверджують відповідність справи ознакам типової справи, що встановлені в рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року під час розгляду зразкової справи №260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22), а саме:

а) позивачем є співробітник Служби судової охорони;

б) відповідачем є центральний орган управління (Центральний апарат) або територіальний підрозділ (територіальне управління) Служби судової охорони;

в) предметом спору є додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168;

г) спір виник внаслідок невиплати співробітнику Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168;

г) предметом позову є позовні вимоги (по-різному сформульовані, але однакові по суті) про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити таку винагороду, починаючи з 24 лютого 2022 року (стягнення з відповідача суми додаткової винагороди за певний період).

Обставина щодо невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року не є спірною між сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Під час вирішення спору у справі №260/3564/22 (адміністративне провадження №Пз/990/4/22) Верховний Суд дійшов висновку про те, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.

У первинній редакції постанови Кабінету Міністрів України №168 розмір додаткової винагороди для співробітників Служби судової охорони, крім тих із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, був визначений у фіксованому розмірі - 30000 гривень щомісячно. Водночас, з урахуванням змін до постанови №168, внесених Кабінетом Міністрів України постановою від 07 липня 2022 року №793, розмір цієї додаткової винагороди визначений у граничному розмірі «до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Проте в обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Згідно з висновками Верховного Суду у зразковій справі відмова територіального управління служби судової охорони у виплаті позивачу додаткової винагороди як однієї зі складових його грошового забезпечення з підстав відсутності відповідних бюджетних асигнувань, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року право особи мирно володіти своїм майном, оскільки доки відповідні правові норми, що передбачають певні виплати, є чинними, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах (справа «Кечко проти України», заява №63134/00, рішення від 08 листопада 2005 року).

Спірні правовідносини щодо виплати грошового забезпечення у належному розмірі виникають між особою, що проходить службу в Теруправлінні ССО, яке в силу вимог пункту 10 Порядку №384 виплачує грошове забезпечення за місцем проходження ним служби. Отже, таке управління, у цій справі ТУ ССО в м. Києві та Київській області, є належним відповідачем за пред`явленим позивачем позовом, оскільки саме цей суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди.

Верховний Суд у зразковій справі зазначав про те, що бюджетні правовідносини, які виникають між учасниками бюджетного процесу стосовно реалізації їхніх бюджетних повноважень (прав та обов`язків з управління бюджетними коштами), безпосередньо не стосуються позивача, що не дає підстав для залучення державних органів, які беруть участь у процесі формування і використання фінансових ресурсів для виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, до участі у цій судовій справі.

Державна судова адміністрація України та Міністерство фінансів України, що визначені позивачем як відповідачі під час подання позову, не мають відповідати за цим позовом, адже між позивачем і Державною судовою адміністрацією України та Міністерством фінансів України безпосередньо не виникло жодних правовідносин, у яких би ці суб`єкти владних повноважень порушили права позивача, з огляду на що в задоволенні заявлених позивачем вимог до цих відповідачів слід відмовити.

Такий висновок також відповідає висновкам Верховного суду, викладеним в рішенні від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 (адміністративне провадження №Пз/990/4/22), що є зразковою відносно цієї справи.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу як співробітнику ТУ ССО у м. Києві та Київській області вказаної додаткової винагороди з мотивів відсутності необхідних бюджетних асигнувань та охоплюють період з 24 лютого 2022 року по 31 жовтня 2022 року.

Щодо позовних вимог про визначення конкретних сум за відповідні періоди служби позивача у лавах ТУ ССО у м. Києві та Київській області, суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вказана вимога є передчасною та не підлягає на даний час задоволенню, оскільки предметом розгляду даної справи є право позивача на отримання додаткової винагороди, яке взагалі заперечується відповідачем.

Належним способом захисту судом порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача ТУ ССО у м.Києві та Київській області нарахувати і виплатити вказану винагороду, що узгоджується і з рішенням Верховного Суду від 06.04.2023 №Пз/990/4/22 (№260/3564/22) у зразковій справі щодо виплати додаткової винагороди службовцям Служби судової охорони.

Враховуючи вищевикладене, суд уважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом - визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області та зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, за період з 24.02.2022 по 31.10.2022 у розмірі 30000,00 грн на місяць.

При цьому суд зауважує, що задоволення позовних вимог в зазначеній частині є достатнім та належним способом захисту щодо виплати позивачу додаткової винагороди.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, доводи суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, докази, надані позивачем та враховуючи рішення Верховного Суду у зразковій справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області щодо не проведення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 та зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у місті Києві та Київської області здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, є вимогами за якими позивач звільнений відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Вимоги ж про визнання протиправною бездіяльності та відповідне зобов`язання Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України щодо фінансування видатків, передбачених постановою КМУ від 28.02.2022 №168, які не підпадають під дію п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", є вимогами немайнового характеру.

За звернення до суду з такими вимогами позивачем на виконання ухвали суду від 30.09.2022 було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та відповідне зобов`язання Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України щодо фінансування видатків, передбачених постановою КМУ від 28.02.2022 №168 судом відмовлено, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області (01601, м. Київ, вул. Жилянська, 58-Б, ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 24 лютого 2022 року по 31 жовтня 2022 року.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у м. Києві та Київській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн на місяць, за період з 24 лютого 2022 року по 31 жовтня 2022 року.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.