Справа № 240/27342/23
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 109020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирівка-С" до Васильківської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Володимирівка-С" із позовом до Васильківської міської ради у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Васильківської міської ради Київської області, яка полягає в ухиленні від розгляду у передбачений Земельним кодексом України способом клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирівка-С" про надання в користування земельної ділянки, як власнику нерухомого майна, розташованого на такій земельній ділянці;
Суд розглянув позов по суті, всебічно та повно з`ясував всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевірив їх доказам та встановив наступне.
Спірні правовідносини регулюються наступними нормами діючого законодавства України.
Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, що вбачається з п.в) ч.1 ст.12 ЗК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 статті 134 Земельного кодексу України передбачено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
За ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.
Одночасно у ч.11 ст.120 ЗК України зазначено, що якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 6 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
Зміст вказаних нормативних актів свідчить про те, що до особи, яка набула у власність нерухоме майно, яке розміщено на земельній ділянці комунальної форми власності, переходять права та обов`язки за чинним договором оренди землі, укладеним із попереднім власником, а за його відсутності новий власник отримує земельну ділянку у користування на підставі рішення органу місцевого самоврядування.
Рішенням Господарського суду Київської області від 06 березня 2017 року у справі № 911/96/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23 травня 2017 та постановою Вищого господарського суду України від 30 листопада 2017 року, на які звертає увагу відповідач у відзиві, також не підтверджено факту набрання чинності договором оренди землі від 14.10.2008 на час розгляду справи.

Зокрема судами встановлено наступне.

14.10.2008 між Застугнянською сільською радою Васильківського району Київської області (орендодавець) та ТОВ "Суал" (орендар) підписано договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець передає в довгострокову оренду, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку в АДРЕСА_1 строком на 49 років.

Згідно п. 4.2 договору річна орендна плата встановлюється орендодавцем в розмірі 26 456,94 грн. та становить 8% від нормативної грошової оцінки і вноситься орендодавцем щомісячно рівними частинами до 30 числа місяця наступного за звітним.

Договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації (пункт 3.2 договору).

Відповідно до пункту 9.4 цього договору до обов`язків орендаря віднесено приступити до використання земельної ділянки після державної реєстрації вказаного договору.

Згідно з пунктом 13.4 договору, згідно з чинним законодавством орендар зобов`язаний зареєструвати вказаний договір в Васильківському управлінні земельних ресурсів в десятиденний термін з моменту його підписання.

Вказаний договір посвідчено нотаріально за № 1921.

За актом приймання - передачі від 14.10.2008 орендодавець передав, а орендар прийняв майно, що було об`єктом оренди за вказаним договором.

Дій щодо реєстрації договору не здійснено, так само як і не зареєстровано право оренди наданої в користування земельної ділянки.

Виходячи із встановлених обставин, суди стягнули з ТОВ «СУАЛ» не орендну плату, а збитки за користування земельною ділянкою без належних правових підстав.

Такі висновки судів у справі № 911/96/17 узгоджуються із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц, вказала, що проведення 04 грудня 2013 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року. Отже, оскільки підприємство не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і, відповідно вказане сільськогосподарське підприємство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі.

З урахуванням наявної у позивача інформації про відсутність належної реєстрації до 01.01.2013 договору оренди землі від 14.10.2008, підписаного попереднім власником нерухомого майна та власником земель комунальної власності і відсутності реєстрації такого речового права в Державному реєстрі речових прав, Товариство з обмеженою відповідальністю мало право на звернення до Васильківської міської ради із клопотанням про укладення договору оренди землі на підставі ч.11 ст.120 ЗК України та законне очікування на прийняття відповідного рішення відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рала проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок.

У пункті 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.59 цього ж Закону Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Лист Васильківської міської ради № 678/01-26 від 17.08.2023 не є тим рішенням, яке приймається міською радою у сфері земельних відносин, оскільки не відповідає вимогам п.34 ч.1 ст.26, ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

При цьому, якщо відповідач вважав договір оренди землі від 14.10.2008 чинним і таким, що створює обов`язки за ним для наступного набувача майна, то до вказаного листа слід було долучити проект додаткової угоди, про який згадується у листі.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що «у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються».

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Однак, відповідач клопотання позивача про передачу земельної ділянки в оренду не розглянув у встановлений законом спосіб, чим проявив бездіяльність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, оскільки подане позивачем клопотання не було розглянуто відповідачем по суті з прийняттям належного рішення, суд вважає за необхідне визнати бездіяльність протиправною і зобов`язати Васильківську міську раду Київської області розглянути по суті клопотання позивача, та прийняти відповідне рішення за результатом такого розгляду.

З урахуванням наведених висновків, вимога позивача про зобов`язання укласти договір на умовах проекту від 24.07.2023 не підлягає задоволенню, оскільки клопотання Васильківською міською радою взагалі не розглянуто і ця вимога є передчасною.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог про бездіяльність відповідача внаслідок процесуальних порушень та відмовою у задоволенні вимог, що пов`язані із визначеннях умов договору оренди, підстави для закриття провадження у справі в цій частині відсутні.

Інші вимоги позивача стосуються прийняття рішень суб`єктом владних повноважень в межах визначених ЗК України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і передують виникненню між сторонами спору договірних відносин, тому знаходяться у площині публічно-правових відносин та підлягають розгляду адміністративними судами.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Володимирівка-С" (Житній базар, 8,Житомир,10008, РНОКПП 40810836) до Васильківської міської ради Київської області (вул. Покровська, 4,Васильків,Київська область,08600, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Васильківської міської ради Київської області, яка полягає в ухиленні від розгляду у передбачений Земельним Кодексом України способом клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Володимирівка-С» про надання в користування земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:0011 як власнику нерухомого майна, розташованого на такій земельній ділянці.

Зобов`язати Васильківську міську раду Київської області повторно розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Володимирівка-С» про передачу в оренду сформованої земельної ділянки площею 0,2049 га з кадастровим номером :03:008:0011, на якій розташоване нерухоме майно, що належить на праві приватної власності Товариству, з прийняттям відповідного рішення у встановлений законодавством спосіб.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Володимирівка-С» судові витрати за сплату судового збору у розмірі 5368 грн за рахунок бюджетних асигнувань Васильківської міської ради Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова