Справа № 560/17671/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17671/23

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

16 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у скарзі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 79 від 15.04.2019 позивача з 15.04.2019 виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Картками особового рахунку військовослужбовця стверджено, що позивачу з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалася.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що Військова частина НОМЕР_2 протиправно невиплачувала йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки Військової частини НОМЕР_2 вчинила протиправну бездіяльність щодо позивача та не довела, що діяла у межах закону при не виплаті індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Таким чином, суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача, Військова частина НОМЕР_2 зобов`язана нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Колегія суддів, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, а також оскаржуваному рішенню суду першої інстанції, приходить до висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у відповідності до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 КАС України, є підставою для його скасування.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі Військової частини НОМЕР_1 , правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів встановила наступне.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 звертає увагу на те, що відповідно до вимог спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 04.03.2020 № Д-322/1/5дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2020 році", наказу командувача Сил підтримки Збройних Сил України від 12.03.2020 №16 дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у Командуванні Сил підтримки Збройних Сил України в 2020 році" військова частина НОМЕР_2 з 30 листопада 2020 року розформована, правонаступником військової частини НОМЕР_2 визначено військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

У зв`язку з розформуванням військової частини НОМЕР_2 службові документи частини (в тому числі накази командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) про зарахування (виключення) до (зі) списків особового складу частини, картки особового рахунку військовослужбовців) передані на зберігання до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами розформування військової частини НОМЕР_2 складено Ліквідаційний акт від 30.11.2020 року та видано довідку № 6121 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань військової частини НОМЕР_2 від 11.01.2021 року.

При цьому, як наголошує апелянт (Військова частина НОМЕР_1 ), що станом на 15 грудня 2023 року до Військової частини НОМЕР_1 (як правонаступника Військової частини НОМЕР_2 ) будь-які процесуальні документи (позовна заява, копія рішення (ухвали)) по адміністративній справі № 560/17671/23 не надходили.

З матеріалів справи вбачається, що з даним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , позивач звернувся 03 жовтня 2023 року. Тобто, станом на день звернення позивача до суду, Військова частина НОМЕР_2 була розформована, а її правонаступником визначено Військову частину НОМЕР_1 .

Однак, Військова частина НОМЕР_1 , як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, судом першої інстанції залучений не був.

Статтею 48 КАС України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

З наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Варто зауважити, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, останній зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або за ініціативою суду.

Виходячи із зазначених положень закону, а також предмету позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не здійснив його заміну та/або не залучив як другого відповідача, чим допустив порушення норм процесуального законодавства.

В той же час, суд апеляційної інстанції не наділений на вказаній стадії повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо залучення належного відповідача та вирішення адміністративного позову відносно вказаного відповідача.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено в постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №826/12172/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а.

За такого правового регулювання, предмета і підстав позову в даному адміністративному спорі, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути недоліки, допущені судом першої інстанції на стадії апеляційного розгляду справи.

При цьому, відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, за умови неможливості його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3 ст.242 КАСУ).

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.